154 GLASOYI O ,OGLEDU RJEČNIKA“. 
rekom Horacijevom, koja uz ovaj govor potpuno pristaje — strize 
od purpura“. Uz ove riječi slavnoga leksikografa mogu i sam pri- 
povjediti, čim je mene, kao đače u gimnaziji najprije zajimala sin- 
taksa Daničićeva. Onda, kad mi je bilo teško i nemilo udublivati 
se u filosofske definicije te knige, bilo mi je ipak zadovolstvo či- 
tati one divne i vještački odabrane primjere lijepoga sloga i jezika, 
strize — ali strize purpurove. I sada u rječniku vidimo oko svake 
starije i raširenije riječi — a to se ovdje svakoj po mnoštvu pri- 
mjera s mjesta vidi — jedno uz drugo sastavlena starija i novija 
vremena, zapadne i istočne pisce. Videći tačke saglasnosti i podu- 
darnosti — mi u isti mah osjećamo, gdje iz privedenih primjera 
na nas vije onaj dah različitih vremena i pisaca, različitoga stila 
i mislena. A to je baš ono čim se ulazi u život jezika i pojedinih 
negovih djelića, i čim se čini na volu onoj certaine tendance histo- 
rique de VP esprit moderne, o kojoj govori E. Littrć. 
I tako sam negativnim putem, idući da pokažem pravce i gle- 
dišta, kojima nije zadovolila dosadašna leksikografija naša, iscrpao 
sve potrebe, koje se suvremenom leksikografijom istavlaju pred 
leksikografa narodnoga jezika. Ne smiju se, dakle, ni po što za- 
pustiti ni dijalekti, ni jezikovna rodbina, ni prošlo ni sadašne vri- 
jeme; ne smije se ništa tvrditi na vjeru; sve vala posvjedočiti 1 
utvrditi primjerima. Obzirati se vala, dakle, u jedan mah i na pro- 
stor, dokle ga samo traje, i na vrijeme, dokle se samo dosegnuti 
može; svuda vala iskuplati svjedoke, i svuda ih suočavati. Nepre- 
stano vala imati na umu cjelinu, nigdje je ne vala iz očiju ispu- 
štati. Ma da po postanu nije i ne može biti, jezik u svemkolikom 
opsegu svom po prostoru i vremenu izgleda kao mozaična slika, 
kojoj su kamenčići na sve strane rastureni, a naučnom joj se kom- 
binacijom danas cjelina traži. Što se više kamenčića zbere, što se 
istinitija veza među nima vaspostavi, bićemo bliže onoj traženoj slici, 
koju, u ostalom, nikad ne ćemo moči potpuno dosegnuti, kao ono 
što se teško dosežu svi uzvišeni ideali. Za tom cjelinom pojava, 
za vezom nihovom na sve strane današne vrijeme upravo i teži, u 
tome je onaj zadah filosofije i prirodnosti, za kojim se toliko na- 
stalo. S toga i može potrebama današneg vremena i nauke odgo 
varat! samo onaj rječnik, koji je tako izrađen. I žure se sve lite- 
rature naprednijih naroda, da sebi stvore takav rječnik svoga na- 
rodnoga jezika. U takvom rječniku kao što je cio život i proiz: 
