194 GLASOVI O ,OGLEDU RJEČNIKA“. 
Daničić misli, da se u našem jeziku ćek sprema dge classique i 
novi goino-nemački period u jeziku i kniževnosti. S toga je on 
iz uvjerena, da se taj prirodni proces već radi i da je na najbolem 
putu, pošao mu u pomoć svojim djelom, te je ono namijeneno, da 
tome novome jeziku, što postaje, iznese svu onu građu, koja mu 
je osnova i prošlost, u historičkom prijegledu, kao vaspostavleni 
mozaik iz komadića na daline prostora i vremena razturenih, da 
mu je iznese na pouku i opomenu, kao svjetilku, koja će od bu- 
dućih pogrješaka čuvati i dosadašne pomoći popraviti. Braća Grimi, 
dakle, i E. Littrć osvjetlavaju historičko postane gotovoga i stvo- 
renog kniževnog jezika svojih naroda -— a Daničić, pokazujući hi- 
storiju samobitnog narodnog jezika u životu i u samoučkim pro- 
vincijalnim pokušajima, rad je tijem pomoći, da se što prije, jače 
i pouzdanije kristališe i stvori naš kniževni jezik. 
I ovdje sam sad na kraju prvoga dijela mojega zadatka. Ja sam, 
istina, išao putem prilično dugačkim i zahodnim, ali sve za to, da 
bih što jasnije istavio s jedne strane karakter ,ogleda“ Daničićeva 
prema dosadašnoj leksikografiji našoj i prema potrebama suvremene 
napredne leksikografije, a s druge, da bih uhvatio i što jasnije 
kazao pravi zadatak toga velikoga djela. Pošto mislim, da sam do 
sad oboje, prema silama svojim pcstigao, ostaje mi da kažem, šta 
mislim najprije o glavnom zadatku djela, a poslije o posebnim po- 
jedinostima izvršena. 
Ko je pročitao pošledne moje riječi o zadatku djela, složiće se 
sa mnom, da je u smišlanu toga zadatka pokazan dubok naučni 
pogled, koji je samo s toga onoliko koristan praktičnim potrebama 
budućeg kristalisana i stvarana našega kniževnog jezika, što je po 
naučnoj strani tako visok i tako pogođen. Znajući još od početka, 
da se u akademiji sprema građa za ovaki rječnik, ja sam držao, 
da će u n uči i leksički priplod od novoga literarnog života, i či- 
nilo mi se, da če biti veoma interesno uporediti taj priplod sa 
plodom pređašnega završenog perioda. Razgledajući sad članke u 
»Ogledu“ i misleći duble o tome, uvjerio sam se, da bi ta dobit, 
o kojoj sam ja mislio, bila većma uobražena nego stvarna, da se, 
u naprijed zamišlana, čini veća i šarenija, nego što je u istini Sa- 
dašna literatura služi se onim leksičkim blagom, koje je od starine 
naslijedila; narodne riječi dobivaju tek malen broj abstrahovanih 
značena, za koja ne zna narodni jezik, pa i od nih če se mnoga 
(i bola) naći već u starijoj literaturi. Taj, dakle, novi priplod ne bi 
već po svojoj novini zasluživao, da se stavla u jednu vrstu sa sta- 
