GLASOVI O ,OGLEDU RJEČNIKA“. +97 
Stojanovića i pažlivo i vješto. Ta je kniga jak i nepomučen izvor 
čistih narodnih značena i upotrebe riječi. Istoj vrsti izvora mogu 
se pridružiti još i ove knige: IIporokoxe mucama npore Marie 
HenajoBuha o parosanio kpair Apune 1811, 1812 m 1813. Magao 
A. 1. Henagosuk. Beorpagye 1861; — Memoapu upore M. He- 
nanosuha. Msajao /liwoćomupe II. Henagosuh. Beorpayp 1867; 
— po tom stara pisma iz Karađorđeva vremena štampana u To- 
dy6unu V za 18435 i 1844. 
5 radošću sam čitao tačku b prvoga članka programa, o imenima 
vlastitim, ludskim, mjesnim itd. i u noj riječi, kako su ,mnoga ne 
samo za poznavane jezika bescjeno blago, nego su često i pravi i 
najpouzdaniji čuvari i glasnici narodne historije“. Toga radi i držim 
da bi šteta bilo po ovoj grani ne izerpsti još više izvora nego što 
je iserpeno, osobito kad je to mogućno. Među izvorima ne nađoh 
»Opisa rudničkog okruga“, koji je Jovan Mišković štampao u Glas- 
niku XXXIV i XLI, u kome je obile_ imena, koja se nigdje više 
nači ne mogu. Take građe može se nači i u djelu istoga pisca 
»Benemnike no Cpćuju“ štampanom u zasebnim eksemplarima iz 
podliska ,Srbskih novina“ za 1874. Dragaševića Maasa u Ilek u 
Glasniku XXX VI, Miličevića Hermro o Bacojesuhuma u Glasniku 
XXIL St. Mačaja Omue kibaskeBaukor okpyra u Glasniku XX 
— članci su, koji bi, mane više, ipak znatno obogatili rječnik po 
ovoj strani. U Pančičevoj knizi: Elenchus plantarum vascularium 
quae aestate a. 1873. in Crna Gora legit Dr. J. Pančić. Belgradi 
1815., koje ne nađoh među Pančićevim djelima za rječnik upo- 
treblenim, ima po nešto i ovake građe, te je iz onako pouzdane 
ruke dragocjena. Dučićevu ,Crnu goru“ u Glasniku XL treba ta- 
kođe tu uvrstiti. Ja znam da se u pouzdanosti, osobito što se tiče 
kazivana nominativa, ne mogu izjednačiti svi ovi izvori, ali bi se 
mnogo dobilo, kad bi se upotrebilo samo ono što je savršeno po- 
uzdano, a to je piscu kao što je Daničić lakše ocijeniti nego ikome. 
A uz to Daničić je već upotrebio neke izvore onake vrijednosti, 
kakva su dva tri od gornih. Tako n. pr. radna K. Jovanovića : 
»Peunuk cBujy Bapomu, sapomuna itd.“ nije u lingvističkom po- 
gledu ni malo pouzdaniji od radne J. Miškovića i Dragaševića. 
Naprijed je na jednom mjestu bilo govora o tome, kako se jezik 
prema krugovima i poslovanu isto onako mijena, kao što se mijena 
po prijedjelu. Što god narod od starine radi i zna, on o tome ima 
svoju bilo skloplenu bilo od starine naslijeđenu nomenklaturu.. Selak 
koji siječe građu u šumi, zna imena za sye one pojedine radne, što 
