198 GLA3OVI O ,OGLEDU RJEČNIKA“. 
jedna za drugom idu dokle od stabla hrastova ne postanu grede, di- 
reci, taraba, vrlike ili prošće. Dunđeri, koji grade kuće, kovači, mli- 
nari, vinogradari, čobani, grnčari, imaju svak svoju uomenklaturu, 
među nima čvrstu i uređenu, a ostalima ludima malo i poznatu. Nama 
varošanima, koji smo već nastali da provodimo vijek s knigom u 
ruci, ona je tako malo poznata, da nam je vala negdje ići učiti, 
kad nam god zatreba. Kad sam s ovoga gledišta pročitao spisak 
izvora pred rječnikom, opazio sam jednolikost, pošledak vremena, 
u kom se pređašna kniževna radna razvijala. Najveći dio tih izvora 
pripada literaturi bogoslovskoj; veoma malen literaturi drugih kru- 
gova jezika. U toj se jednolikosti, u ostalom, najbole vidi slabost 
duhovnog života, koji je do sad naš narod razvijao. Osim onoga 
što je u rječnicima i zbornicima našao sam, da između izvora do 
sad upotreblenih pripada specijalnim krugovima života: P. Bolića 
Vinodjelac, I. II. Budim 1816.; F. Đorđevića Pčelar, Novi Sad 
1860.; Kratki sustav farmakopeje za Srbiju, priložen zakonu za 
apotekare, Beograd 1865.; Pančićeva djela; Relkovića J. S. Kućnik, 
Osijek 1786.; Vladmirovića Likarije priprostite, Mleci 1775.; Zore 
L. O ribanu po dubrovačkoj okolici, Zagreb 1869. Među tim držim, 
da bi se i ovaj krug dao dobro popuniti. G. Jovan Živanović, pro- 
fesor_ gimnazije u Karlovcima izdao je: ,Cp6eku pjeuHuuk sa Ko- 
Banuuje. Hosu Ca, 1877.“, štampan najprije u novosadskom listu 
»Javoru“, a poslije i u zasebnoj knižici. U toj knižici je g. Jovan 
Živanović pribrao pčelarski jezik iz kniga do sad izdanih, upore- 
divši ga sa sadašhom živom upotrebom iz naroda, i pridodavši 
štošta i iz ne. Ovaj posao g. J. Živanovića vrijedi i za to, što se 
on sam i s uspjehom o pčelarstvu bavi". Po preporuci toga pisca, 
vješta i poslu i jeziku, valalo bi na svaki način za rječnik upo- 
trebiti knigu: ,Pueaapp uau nacraBjenić o nueaoBogerBy“ Budim 
1810., koju je napisao Avram Maksimović. ,Avram Maksimović 
— piše o nemu J. Živanović — pisao je slaveno-srpskim jezikom 
svoje djelo, ali težačke izraze za pčelarstvo nije mogao niti je umio 
posloveniti, nego ih je onako zadržao, kako ih je čuo u narodu, 
o čemu sam se i ja uvjerio i osvjedočio.“ Iz istog takog razloga 
još se mogu s korišću (uz to, razumije se, s kritikom, bez koje 
se ni onako u ovom poslu ne može kročiti) upotrebiti ove knige: 
Bax. Opeeauma Menyenpiit nogpymap. Bews 1783., u kom je 
jezik narodni na mjestima u punoj krjeposti; Creeama HoBakoBuha, 


! Vidi str. 10 gore pomenute knižice. 
