GLASOVI O ,OGLEDU RJEČNIKA“. 201 
leženo, da ih Vuk ima #2 Boke, a mislim da to ne bi trebalo ni 
po što prećutati. Leksikografa pri negovom radu ovake napomene 
preciznosti malo truda staju, a čitalac na svaki način dobija. -— 
Za adu, na priliku, kaže se da se govori po nekim krajevima. Nije 
nikom tako lako znati, po kojim se baš krajevima ta riječ go- 
vori kao što je to leksikografu, koji se tijem pitanem i tijem po- 
slom po najtane bavio. Kao što, dakle, na drugim mjestima želim, 
da leksikograf što mane ostavla nekazano od onoga što mu je pred 
očima, tako isto i ovdje. Vrlo bi dobro bilo da se kaže uvijek o 
raširenosti riječi onoliko koliko god je leksikografu poznato. Što 
se tiče riječi ade, na priliku, vrijedno je znati. jesu li ti Meki krajevi 
samo primo je, ili su svi istočni krajevi bez zapadnijeh, ili ima i 
jednijeh i drugijeh, te su izuzeti samo sjeverozapadni? Nije nikako 
sve jedno, hoće li se ona neodređena zamjenica razumjeti u jednom 
ili u drugom smislu; s toga, ako se već ne može sad dokučiti sve 
ono, što bi bilo vrijedno znati o historiji širena te riječi (ili drugi- 
jeh na nu naličnijeh), biće vrijedno saznati ono što se može. 
Za riječi tuđe u programu se govori, da će biti napomenuto da 
su tuđe, i — ako se može — iz koga su jezika. Držim da će za 
nauku o glasovima, a i za druge potrebe valati, da se ovome — 
kad se god može — doda još i kako glase u originalnom jeziku te 
riječi. Ne znam namijera li tako činiti g. Daničić i je li ta stvar 
u negovu programu svršena, tek kod turskih riječi, što su ušle u 
ovaj ogled, nije naznačeno kako u turskom jeziku glase. A nema 
sumne, da bi i to vrlo obogatilo rječnik iz razloga, koje baš spo- 
menuh Ovo ne će biti ni tako teško pri prilično opsežnim naučnim 
radovima, koji su ovu stranu rječnika slovenskih već obdjelavali. 
Pokraj ovih sitnica dužan sam još uložiti riječ protiv jednoga 
znatnijeg nedostatka, a to je nedostatak poređena, koji se i u ovo 
malo članaka što su u ogledu pred nas izneseni, prilično osjeća. 
O toj strani leksičke radne i o koristima, koje iz ne po kritičnost 
posla izlaze, ja sam već naprijed govorio. U načelu o noj nije ni 
potrebno govoriti. Noj zahvaluje današna lingvistička nauka naj- 
lepše svoje tekovine. I sama historijska strana promatrana, o kojoj 
sam ja ovdje toliko riječi prosuo, postala je povodom potrebe ja- 
čega i pouzdanijeg poređena, radi službe poređenu. K«lika je korist 
porediti među sobom razna vremena i u krugu nihovom stane do- 
mačih dijalekata, tolik: je i još veća račirii taj krug i na ostalu 
