206 GLASOVI O ,OGLEDU RJEČNIKA“. 
Serb. 110 vidimo u jednom pismu Stefana Dečanskoga. Miklošićev 
Lex. palaeoslov. poznaje takođe samo Eptuwru, i jedan mu je pri- 
mjer iz Krmčije Mihanovićeve, dakle opet sa srpskoga zemlišta. 
Ruski rječnik Makarova ima ćanare 6auHyTE sa značenem battre, 
frapper, — Ganarvea sa značenem tomber i verbalno 6ćame, opet 
u značenu frapper, battre. Polski rječnik nikako ne poznaje toga 
glagola.. Jungmanov češki rječnik ima baciti, bacnouti, bacati, ba- 
cavati, sve u značenu battre, frapper. Našim najbližim slovenskim 
susjedima Bugarima i Slovencima takođe je nepoznato bacati i 
baciti. Mjesto nega u Bugara je: fr/& i frlam, u kom gdjekoji pišu 
hv mjesto f, ali bih ja rekao da je ta riječ bugarska u svezi sa 
XpRa 1 BpRIE, koje i u nas ima u hrli (Vuk) vrli, vrlo, i u vrlati 
(Vuk) vr/ane, vrliti baš u smislu bugarskom jactare, jactatio. S tim 
je u svezi i vrlika. U Mikale ima hArliti festinare. Bugarsko je, 
dakle, f u frls postalo od h ili od v. Po tome bacati ima samo u 
nas (i to po svoj prilici ne od prvih vremena), u Rusa i u Čeha 
i to u različitim značenima. Po svemu bih tome ja rekao, da je 
riječ bacati k nama od nekud donesena, po svoj prilici iz roman- 
skih jezika. Na to me upućuje najprije to, što je u južnom slo- 
venstvu ograničena samo na Srbe i Hrvate, što u tom značenu ni 
u drugom kom slovenskom plemenu ne dolazi, što je, kako izgleda, 
i među Srbima i Hrvatima pozna, a to bi na Italiju upućivalo, što 
prethodnice vrći, vrliti, tresnuti, hitati od slovenskoga korijena i u 
nas još žive. Na pošletku, ako ništa drugo, ja bih prema svemu 
tome držao, da u ovoj riječi nema dovolno osnove za neposredno 
tražene korijena među indojevropskim korijenima, pošto cio život 
riječi upućuje na uzajmicu i na život jasno različit od života riječi, 
koje su Slovenima iz indojevropske zajednice. 
Pri bahoriti i ostalijem izvedenijem od ne riječima pregledavši 
sve primjere nađoh da je, što se našeg naroda tiče, poznata samo 
u primorju. I Vuk je zna iz Boke. U ostalim slovenskim rječni- 
cima, koji su mi poznati, ne nađoh joj nigdje traga. Najstariji pri- 
mjeri dopiru u XVI vijek, i to samo o glagolu bahoriti; ostali su 
derivati tek iz XVII vijeka. Prema našem sadašnen. znanu, dakle, 
ta je riječ raširena samo u našem primorju. Za tu se riječ još 
s mane pouzdanosti može i smije istraživati starina putem indo- 
jevropske etimologije. I za nu ja držim da je od nekud sa strane. 
Ako bi ona bila od istoga korijena, od kojega je i besjeda, od ko- 
rijena bhas, onda bi morala biti starija od vremena posebnog ži- 
vota našega jezika, jer je zakon pretvarana korjenita glasa s u žh 
