230 SVEČANA SJEDNICA JUGOSLAVENSKE AKADEMIJE. 
iaknuti i druge na izučanje spomenika ove vrsti. Nadalje priobči 
Jagić textova srbske recensije tičućih se sredovječne astrologije, 
te jih poredi sa sličnimi grčkimi textovi. Napokon priobči isti aka- 
demik bugarsko-slovenski oktoich , njekada Mihanovićev sada naše 
akademije rukopis, učinivši iz njega izvode i sravnavši ga sa stru- 
mičkim, kako se sudi iz XI. vieka, koj je nedavno objelodanio 
arhimandrita Amfilohij. Naš rukopis jest za poznavanje srednje 
bugarštine veoma znamenit, a polazi iz konca XIII. ili iz XIV. 
stoljeća. Svakolika ova gradja, koju je naš akademik priobćio, 
biti će koristna ne samo jezikoslovcem, ne samo literarnim histo- 
rikom, kojim se podaje nova vrst naše sredovječne književnosti, 
nego i hisorikom izpitujućim kulturne odnošaje našega naroda u 
srednjem vieku. . 
Dopisujući član Matija Valjavec u svojoj razpravi: prinos 
k naglasu u (novoj) slovenštini i to naglas u mužkih sub- 
stantiva na suglasno (m-deklinacija) nastavlja svoja iztraži- 
vanja o naglasu ženskih substantiva na a. Razprava je razdieljena 
na dvoje. U prvom se dielu razlaže o tom, kakav imaju naglas 
u singularu nominativu rečena substantiva, a u drugoj se česti 
kaže, kako se tim riečim u deklinaciji naglas mienja. Prvi je 
dio poredan po tvorkah ili sufiksih, kojimi se pomenute rieči grade 
ili tvore. U drugoj česti razprave kaže se najprije, kako se u de- 
klinaciji mienja i skače naglas jednoslovčanih rieči. Zatim sliedi 
mienjanje naglasa dvo-, tro- i više slovčanica, i što se razlaže, po- 
tvrdjuje se obilnimi primjeri, crpljenimi iz knjiga pisanih kranjšti- 
nom, ugarskom slovenštinom i kajkavštinom i iz Boduenove re- 
zijanske fonetike. 
Dopisujući član Ivan Tkalčić, nastavljajuć svoja iztraživanja o 
crkvenih redovih u našoj domovini, prinese razpravu o vitež- 
komu božjačkomu redu u Hrvatskoj, u kojoj dokazuje, 
da se taj red pojavio u Hrvatskoj kada i u drugih europskih 
zemljah, na ime za vlade Stjepana III. (1161—73), a iz mjesta, 
gdje se prvi put spominju Božjaci, zaključuje, da su ga uveli hr- 
vatski župani, da bdiju, osobito na državnu glavnu cestu, kojom 
se iz Ugarske prolazilo Hrvatskom u njezino primorje. Razpravlja- 
jući o napredovanju ovoga reda u Hrvatskoj, na tanko nabraja nje- 
gov hrvatski posjed, kojega je Andrija II. znatno povećao, nada- 
rivši Božjake, buduć su uz njega vojevali, onimi dobri, koja je 
bivšim svojim protivnikom oteo, te ga tako odlikovao, da je meštra 
njegovoga Poncia .de Cruce imenovao gubernatorom Hrvatske i 
