234 SVEČANA SJEDNICA JUGOSLAVENSKE AKADEMIJE. 
U razredu matematičko -prirodoslovnom pravi član 
Ljudevit Vukotinović u svojoj razpravi Prinesci za geo- 
gnoziju i floru Hrvatske opisuje ponajprije ,gornje Zagorje“, 
osobito okolicu Krapinskih toplica, dokazujuć, da tamošnji brie- 
žuljci sve do Pregrade spadaju na kongerijske naslage. Na južnoj 
strani gore samoborske, na podnožju Plešivice razprostire se drugo 
čislo sličnih briežuljaka, koji po svjedočanstvu okamina, koje je 
akademik tamo našao, takodjer spadaju u red kongerijskih naslaga. 
Iza toga priedje na trijadičke vapnence i dolomite, koji pretežnije 
sastavljaju goru samoborsku i gotovo cieli Žumberak, te se južno- 
iztočno u hrvatsko primorje protežu. U drugom dielu izbraja aka- 
demik floristička svoja opažanja u okolici kostelskoj, gdje je našao 
vrst kusa, koju drži za novu te ju nazivlje ,salvia grandiflora“: O 
Kleku pako tvrdi, da mu je flora najljepša i takova, da joj obzi- 
rom na dosta stegnuti prostor u Hrvatskoj neima para. Napokon 
opisuje akademik svoj uzlaz na Rišnjak i njegovu alpinsku floru. 
Pošto je ta gora strma i za uzlaz donjekle pogibeljna, valjati će ju, 
veli akademik, opetovano posjećati, dok se bude moglo reći, da je 
Rišnjak  iztraženi podpuno poznat. — Isti član prinese razpravu 
fauna leptira u okolici zagrebačkoj, kojom nije naumio 
prikazati sistematično djelo o leptirih, nego hoće da kuša ovom 
razpravom put utrti hrvatskoj terminologiji i nomenklaturi, koja se 
može popraviti, čim se bude pokazao veći interes za onu dosad 
jošte malo obradjenu struku prirodopisa. Leptire je uredio aka- 
demik po sustavu Staudingerovu, koj je za sada većim dielom 
primljen. Pojedinih vrsti našastih u okolici zagrebačkoj ima više 
stotina, a nekoliko jih ima iz Suseda, Samobora i hrvatskoga 
primorja. 
Pravi član dr. Gjuro Pilar prinese dvie razprave: 1) o raz- 
prostranjenju ugljevne tvorbe u glinskom pokupju; 
2) oporeklu eratičnoga stienja uokolici zadarskoj. U 
prvoj razpravi dokazuje akademik, da se neki pješčenjaci doja- 
košnje banovačke pukovnije prve, imenito oni na potoku Šunji, 
kod GorA ležeći, imaju mjesto u eocen, kako se je do sad činilo, 
staviti u ugljevnu tvorbu, i to ne samo s razloga petrografskih, koji 
za tu tvorbu govore nego poglavito i s razloga paleontologijskih, 
buduć da se u vapnencih tim pješčenjakom podredjenih nalazi za 
ugljenu tvorbu karakteristična foraminifera Fusulina Titzei 
Stache zvana. U drugoj razpravi izvadja akademik porieklo era- 
tičnoga stienja u okolici zadarskoj se nalazećega iz tirolsko-koruš- 
