ŽUPE U HRVATSKOJ DRŽAVI ZA NARODNE 
DINASTIJE. 
Od 
MIJE BRAŠNIĆA. 
Predano u sjednici filologičko-historičkoga razreda jugoslavenske akademije 
znanosti i umjetnosti 23 ožujka 1873. 
Tamo negdje u V.ili VI. stoljeću po 1s. odieli se jedno hrvatsko 
pleme od svoje braće u velikoj bieloj Hrvatskoj, odputi se u dru- 
žtvu s' drugimi slavenskimi plemeni sa sjevera na jug i utemelji 
nakon dugotrajne borbe s' Grci 1 Obri u prvoj polovini VII. stolj. 
u Dalmaciji 1 dolnjoj Panoniji samostalne države. ! 
Hečene rimske pokrajine posjede hrvatsko pleme po rodovih, ko- 
jih dvanaest bijaše.“ Mod spusti se do roda i sagradi si, ako nebi 
već koj grad našao, prema svomu broju i prema potrebi jedan ili 
više gradova: svaki rod imaše dakle svoja posebna sjedišta, svoj od 
ostalih rodova odieljeni kotar »župu«. 
Kao što u hrvatskom plemenu jedna porodica bijaše, iz koje je 
biran plemenski starješina »knez«, bijaše u svakom rodu jedna, a 
prema tomu u cielom plemenu dvanaest porodica, iz kojih su se 
mogli birati rodovni starješine »župani« i bani.* Za ove se poro- 
dice mislilo, da polaze od roditelja rodova ili prvih jim načelnika, 
te jim je usljed toga po narodnom mišljenju 1 pravnom običaju 
pripadalo pravo na čast župansku i bansku. U početku bijaše po 
svoj prilici samo dvanaest župa; car Konstantin pominje još u pr- 
voj polovici 10. stolj. u Hrvatskoj 11 župa, a kano 12ti kotar ba- 
novinu, kojom je upravljao ban." Poslie, kada se rodovi umnožiše, 
poveća se 1 broj župa. 
U početku bijaše kod Hrvata, kao i kod ostalih Slavena, sveza 
izmedju cieloga plemena 1 pojedinih rodova i župa, te prema tomu 
izmedju plemenskoga starješine »kneza« 1 rodovnih starješina »žu- 
