T4 GJ. PILAR. 
diabasi kao sitnozrnat sivo-zelen magma sa uprsnutimi većinom 
iglolikimi ledci. Popriečni prosjek im je nemalo sličan rimskomu 
dva (][) uslied toga, što je nutarnjost ledaca jur izpunjena _chlo- 
ritnimi zrnci, koji se 1 po ostaloj smjesi manje više gusto opaža- 
vaju. Buduć je chlorit ponajčešće raztrošni proizvod prvobitno kre- 
menokiselih željeznatih ruda, a ovdje je već i u same ledce pro- 
niknuo, kam se dakle već u prvoj fazi svoga sprhnuća nalazi. 
Biele okrugle pjege, koje se na svakom ciepu vide, pokazuju se 
pod sitnozorom, da su izpunjene calcitom (sa kiselinom  vriju) ili 
pako zeolithi, što se vidi na trakastoj (radialnoj) strukturi mendu- 
lica (a tada nevriju kiselinom). Magnetovac u spodobi crnih nepro- 
zirnih oštro uglastih zrnaca riedko je u kami razsijan. 
Pod križanimi Nicholovimi bridnjaci bojadišu se prozirne i bez- 
bojne ledčane skupine na način plagioklastičkoga iskrolistnika 1 
sravnjivanjem sa Fuess-ovom na tanko brušenom seriom lahko je 
razpoznati, da je labrador. Dugoljasti ledci zelene boje u obič- 
nom svjetlu med križanimi Nicholovimi bridnjaci prelazeć uz ma- 
lenu bojnu promjenu sve stepene razsvjete, očituje se time kao 
augit,a po tom bi kam kako je već predpostavljeno i kako mi 
je gosp. Tschermak, ravnatelj mineralogičnoga kabineta, zasvjedočio, 
i zbilja Diabas bio. 
Da diabasi uslied svoje trošnosti lahko u glinaste oglušine žuto- 
hrdjaste boje prelaziti mogu, to je poznat faktum, a ovdje imamo 
liep primjer. Nedaleko od ceste (blizu mosta) vidi se na vrh bre- 
žuljka odkopana stiena, gdje još dosta kompaktan, nu već hrdjast 
diabas postupno prelazi na spomenutu oglušinu 1 to sve u hori- 
zontalnoj daljini od pet šest koračaja. Biva to tim načinom, da 
prokapljajuće vode malo po malo odstrane sve pomoću uglične ki- 
seline i inih atmosferičnih proizvoda raztopive čestice kami, dok na 
koncu neostane neraztopiva glina bojadisana željezokisom. 
Obazremo li se sada na ogromne naslage žutice u sjeverozapad- 
nom dielu pukovnije, na kojima se neopažava nikakove stratifika- 
cije, te dovedemo li jih u savez s ovim plutoničkim stienjem , koje 
još sada ima veliko horizontalno razprostranjenje (na jugu preko 
Jurinih brda) tad ćemo odmah izaći iz neprilike kuda uvrstiti one 
posvudne tvorine. Tu nam nije treba tumačit ih kao sladkovodne 
naslage odgovarajuće naslagam sa Congerijami panonske kotline. 
Sadanje horizontalno  razprostranjenje eruptivnoga stienja daje 
slutiti, da je njekoč i vrtikalno znamenitije bilo; nu zub vremena 
