184 | FR. RAČKI. 
Odnošaj Hrvatske naprama iztočno-rimskoj carevini, koj se nije, 
kano kod Mletčana, razvio iz podanstva. nije se ticao neposredno 
toliko zemlje, koliko njezina vladaoca. Taj odnošaj dobro označi 
naš domaći prem pozdniji povjestnik' pišući, da vladaoci Dalmacije 
i Hrvatske »primahu znakove svoje časti vd carigradskih impera- 
tora 1 zvahu se njihovimi eparhi ili patriciji«. Hrvatski vladaoci 
nastupivši prieštol obaviešćivahu o tom bizantinski dvor, i primahu 
od njega investituru t. j. »insignia« svoje časti. Ovo priznano pravo 
dalo je kadšto povoda, da su se bizantinski carevi umiešali u hr- 
vatske razmirice o popunjenju priestola. Takav slučaj spominje se 
za cara Vasilija I, koj je Sedeslava »imperiali praesidio« uzdigao 
na hrvatski priestol uklonivši sinove kneza Domogoja.* Ali redo-- 
vito i po zakonu nije se dvor smio miešati u nasljedstvo. Čast pa- 
tricija i eparha, kojom je dvor odlikovao hrvatskoga vladaoca, bila 
je ne samo izraz one sveze izmedju obiju nosilaca državne vlasti, 
nego je ona imala u očima iztočno-rimske carevine i veće zname- 
novanje. Načelnici njezinih pokrajina, thema, nosili su obično na- 
slov proconsula patricija, švonaroz marotmoc;* pak i hrvatski knez zvao 
se je u službenih spisih carigradskoga dvora ,,žpyw“ a pripis na nj 
xekeboetc.* Ova čast, taj naslov i taj običaj carske pisare imao je sje- 
ćati, da je hrvatska država podignuta na zemljištu iztočno-rimske 
carevine, koja je njekada ondje vladala u themi dalmatinskoj kroz 
svoje stratege ili arhonte, u eparhiji panonskoj kroz svoje eparhe ; 
a hrvatski knez imao se sjećati, da on vlada onim zemljištem kano 
&oywv i carski dvonaroc marpizioc; da je on ,čevimec“ cara,?* odavle 
pako imao se sjećati svojih dužnosti naprama carevini i dvoru. 
Tiem je iztočno-rimska carevina držala živo ono historičko pravo, 
kojega se naprama hrvatskomu zemljištu nije nikada odrekla. Nu 
prieko toga ne nalazimo u pouzdanih spomenicih tragu užjoj kako- 
voj svezi izmedju Hrvatske 1 carevine; ne nalazimo imenito tragu 
kakovu danku. 
Iztočno-rimska carevina bješe na prijateljske odnošaje s Hrvat- 
skom preko njezina kneza upućena i radi sačuvanja onih ostanaka 
svoje njekadanje theme dalmatinske, koji su ostali s njom u užjoj 
! Thomas archid. Historia salon. 6. XIII. 
2 Johann. Chron. venet. ed. Pertz. p. 21. 
3 Vidi Const. porphyr. De caeremon. II, 52 p. 729. 
4 Ibid. II, 48, p. 691. 
5 Const. porphyr. De adm, imp. 6. 31. p. 148. 
