186 FR. RAČKI. 
početkom X vieka Tomislav. On uzevši naslov kralja i okrunivši se 
krunom, te za takova priznan od apostolske stolice, već tiem činom 
prekinu onaj odnošaj, koj je hrvatske knezove vezao na carigradski 
dvor. Javna i vele znamenita ona saborska izprava, kojom su nu- 
trnji odnošaji hrvatske kraljevine i prijateljske joj zahumske kne- 
ževine uredjeni, ne nosi više imena iztočno-rimskoga cara.' Carska 
pisara ni je do duše još polovicom X stoljeća ništa htjela znati o 
toj golemoj promjeni u Hrvatskoj; njoj je hrvatski vladalac još 
sveudilj 4pywy, na kojega se »zsAzvgetc« izdaje. Ali u istini ne bijaše 
tako; hrvatski kralj postao je i glede svoje osobe posvema neodvi- 
san od »basileva«; pak i u bizantinskih spomenicih X vieka ne na- 
lazimo više ni traga onomu predjašnjemu saobraštaju izmedju onih 
dviju nosilaca državne vlasti. 
Uzroci ovoj znatnoj promjeni u hrvatskih odnošajih leže nješto 
u osobnom značaju Tomislava i nutrnjoj sili države, nješto u po- 
voljnih za nje okolnostih dobe. Po predavanju, koje se do kasna 
sačuvalo," Tomislav bješe »snažan i hrabar junak«. Upotrebivši 
razsulo Njemačke za posljednjih Karolinga, čiem se oslabila njezinu 
vlast u gornjoj Podravini, kano takodjer preobraženje, koje je u 
susjedstvu proizvelo stvaranje ugarske države, utjelovi on hrvatskoj 
državi panonski nje dio i tako razširi joj granice do Drave i Dunava. 
Još više ojača hrvatsku državu kralj Kriesimir. On ne samo utje- 
lovi joj poriečje Bosne, kako na svojem mjestu spomenusmo,“ nego 
učini takodjer kraj bizantinskoj vlasti u Dalmaciji. Kako je iztočno- 
rimska carevina za vladavine slaboga Konstantina VII i naglih po- 
slije njega nastalih promjena ne samo iz nutra malaksala, nego ta- 
kodjer izvana ugled izgubila, moglo se predvidjeti, da je položaj 
njezin na dalmatinskoj obali naprama ojačanoj Hrvatskoj svaki dan 
nestalniji. I u Carigradu kano da su slutili ovu nemoć svoju; po- 
lovicom X vieka ni je ondje dalmatinska thema ni unesena u služ- 
ben imenik,“ dočim je ona početkom istoga vieka s chersonskom 
themom bar spomenuta bila,* ako i va posljednjem mjestu. Već tada 
bješe dalmatinski strateg, po naslovu »proconsul« i »protospathar«, 
jedan od onih, koji niesu od carevine imali prihoda, već bješe pri- 

! Kod Farlatia Illyr. sacr. III. 92. 96. 
* Presb. Diocl. Regn. Slavor. c. 14. 
3 Bad“ knj. XXIV, str. 85—6. 
* Kod Konst. porphyr. De themis II, 9 p. 57—8. 
* Kod istoga: De caerem. aul. byz. II, 50 p. 697, II, 52, p. 713. 728. 
