192 FR. RAČKI. 
dajuću porodicu stegnut bio, to je red u nasljedstvu takodjer u 
Hrvatskoj kano i u ostalih slovenskih državah starije dobe ustanov- 
ljen bio u porodici samoj po obćih načelih, koja su u slovenskoj 
zadruzi vladala. I akoprem je i u hrvatskoj državi nasljedstvo na 
priestolju obično padalo na starješinu porodice t. j. vladalačke za- 
druge: to nije ni drugi član njezin izključen bio, a ova običajem 
utvrdjena neizvjestnost mogla dati povoda razmirici izmedju nad- 
ležnih članova vladalačke porodice. Ovakova se razmirica, kano što 
se iz netočnih inače rieči mletačkoga ljetopisca' razabire, dogodi 
poslije smrti kralja Kriesimira. On na ime ostavi četiri sina: Sve- 
toslava, Držislava, Kriesimira i Gojslava. Izmedju prva dva starija 
nastane zavada o priestolju, koja predje i u narod, te porodi gra- 
djanski rat. Držislav izadje dobitnik i zasjede priestol hrvatski, na 
kojem nalazimo ga već u veljači 994 godine.“ 
Ovakovim riešenjem priepora o nasljedstvu glede priestolja nu- 
tarnji je razdor u hrvatskoj kraljevini bar s polja na čas utišan. 
Takmac i brat Držislavu rečeni Svetoslav Surinja ni je, kano što 
to nalazimo u sličnih prigodah kod neslovenskih naroda, smaknut 
ili slobode lišen; on je ostao u vladalačkoj porodici kano pravo- 
moćan član njezin, ako 1 podredjen glede vladalačke vlasti svojemu 
bratu Držislavu. Ali tim ni je izčupana klica bratske zavisti i nada 
odštete kod prve sgode. A da ovakovo ciepanje u stranke, u vla- 
dalačkom domu i u narodu, ni je izvidalo rane državi ne tom za- 
dane; da je ono pače izazivalo vanjske neprijatelje, o tom ne može 
biti sumnje. 
Kralj Držislav kano da je u spoljašnjoj politici sliedio stope svo- 
jega otca i predšastnika kralja Kriesimira 1. Niti on ni je se iz- 
ravno miešao u onu veliku razmiricu grčko-bugarsku. Pače kada bi 
ondašnje sunarodne odnošaje sudili po sadanjih pravilih i običajih 
njihovih, izvodili bismo njeku neprijazan prama caru Stjepanu Sa- 
muelu u tom, što je kralj Držislav bugarske prognanike carsk. roda 
gostoljubno primio i dao jim zaklon i utočište u kliskom pred- 
gradju. A kako su ovi bjegunci mrzili svojega rodjaka, bugarskoga 
cara, naslućuje se iz onih oštrih izraza, kojih se nisu stidili niti u 
javnoj izpravi.? 
"A, Dandul. Chron. venet. p. 227. Glede imena hrvatskih vladalaca, koja 
se ovdje napominju, prema onim u hrvatskih listina vidi moju razpravu u 
»Radu“ knj. XIX, str. 67— 70. 
* Po često spominjanoj listini kod Farlatija : Illyr. sacr. III, 111. 
$ Ibid. ,,Sacrilegus et profanus imperator Stephanus,“ 
