BORBA JUŽNIH SLOVENA. 197 
u blagdanih, u kojih slavospiev obavljaju u crkvi, slaviti ime mle- 
tačkoga dužda poslije imena careva«. Smisao toga slavospieva, koj 
je prešao iz crkve iztočne, bješe priznanje državne vlasti s crkvene 
takodjer strane. ! , 
Tiem načinom otoci i gradovi bizantinske Dalmacije odpadoše od 
Hrvatske 1 pridružiše se formalno mletačkoj obćini, bez povrjede 
ipak vrhovne vlasti iztočno-rimskih careva, koja je i u onom cr- 
kvenom obredu izražena ostala. 
A kako je hrvatski kralj Držislav vladao se naprama ovomu 
faktično vlast njegovu prevrćujuću dogodjaju? Ljetopisac pripovjeda 
nam posvema u kratko: »Hrvatski kralj predvideći, da je dužd za 
orobljenje njegova naroda došao, nastojaše utažiti ga miroljubivimi 
riečmi prieko svojih poslanika.« Ovo poslanstvo predstavi se Petru 
u Zadru. Ali dužd, oslanjajući se na svoju pomorsku silu, na volju 
dalmatinskih gradjana i na dozvolu vrhovnoga vlastodržca, cara 
Vasilija Il, ni je se obazirao na hrvatske poslanike, već jih odpusti 
ne izpunivši zahtieva izaslatelja njihova. A poslije odlazka hrvat- 
skih poslanika, stade Petar s mletačkom i dalmatinskom vojskom 
razpravljati, kako bi »uljezao u neprijateljske krajeve ili kako bi 
bez vlastite štete osvojio najutvrdjenija neprijateljska mjesta.« 
Dok se Petar u Zadru spremao za dalnja osvajanja, bješe mu do- 
glašeno, da se četrdest neretvanskih plemića, obavivši ondje svoje 
poslove, vraćaju iz Pulje t. j. iz doljnje Italije. Kako su osobito 
Neretvani bili nesmiljeni neprijatelji Mletčanom, uputi dužd deset 
oboružanih vojenih brodova na otok Cazu, koj Krkru na jug-za- 
padu leži, da ondje paze na vraćajuće se neretvanske ladje. I sbilja 
mletački brodovi naidjoše na neretvanske; a kako ovi bjehu mnogo 
slabiji, podlegoše »poslije lagane borbe« i bješe dovedeni u Trogir, 
gdje se glavno mletačko brodovlje izčikalo. 
Petar na ime poslije svoga pet-dnevnoga boravljenja u Zadru 
odplovi svojim brodovljem, ojačanim još dalmatinskom vojskom, dalje 
i dodje »na jedan otok, koj ni je daleko od Belgrada«. Taj otok 

! Laudes“ pjevane su -na veće svetkovine, kano na božić, uskrs itd. u 
vrieme službe božje. Dva kanonika uzpeše se na provjedaonicu, te od ostalih 
zapjevaše: ,,Serenissimo ac excelentissimo principi, domino nostro gratiosis- 
simo (Petro Orseolo), dei gratia incelyto duci Venetiarum etc. laus, honor, 
gloria et triumphus perpetuus“; a kor (mjesto puka) odgovarao : ,Christus 
vincit, christus regnat, christus imperat.“ Cf. Lucii: de regn. Dalm. et Croat. 
ue edb. 
