200 FR. RAČKI. 
kule, kojimi su drage štićene; te udari na stanovnike sa svom sna- 
gom. Ovi zatrpani množinom klonuše duhom i položivši oružje mo- 
ljahu za život. Petar jim pokloni do duše život, ali zapovjedi da se 
grad razori. 
Poslije ovoga čina vrati se dužd mletački pred Krkar k crkvi 
sv. Maxima. Ovdje primi on poslanstvo grada Dubrovnika s bis- 
kupom na čelu, koje mu se pokloni i priseže vjernost. Ali odanle 
dalje, imenito u Dubrovnik ne uputi se, već prolazeći kroz pome- 
nute gradove dalmatinske vrati se pobjedonosno u Mletke. 
Iz ovoga dosta točnoga opisa vojne vidi se razgovjetno, da je 
Petar II Orseolo posjeo samo one otoke i gradove, koji su njekada 
sačinjavali dalmatinsku themu, i na koje je carigradski dvor pro- 
tezao svoje pravo. Strogo hrvatskoga zemljišta ni je se on skoro ni 
dirnuo; jer je i Belgrad po svoj prilici osvojio samo kano pripa- 
dak Zadru. Ovaj nam opis ujedno kazuje, dokle je hrvatska vlast 
prije vojne dopirala. 
Ne pojmiv je onaj nemar kralja Držislava naprama ovomu na- 
silju mletačkoga dužda. U cieloj ovoj vojni iztiče ga mletački iz- 
vještaj samo navodeći njegovo poslanstvo u Zadru. O tom pako, da 
bi on kušao bio silu suzbiti silom, ne ima nigdje traga. Odakle 
ovolika malodušnost? Ne bismo je znali inače tumačiti van uzevši, 
da Hrvatska ne mogaše mletačkomu brodovlju oprieti onolike po- 
morske sile, a da ju ova provala našla nepripravnu i s nutra raz- 
rovanu. I zaista, dužd Petar ni je nigdje ulazio u nutrnjost hr- 
vatske zemlje, gdje bi kopnu snagu vojenu razviti imao. Otoci i 
primorski gradovi Zadar, Belgrad, Trogir i Spljet bjehu pozorište 
njegovih djela. A na ovo poprište ne mogoše mu valjda tadanje 
hrvatsko brodovlje u susret ići. Na dalje Petar je stupao kano glava 
obćine složne, koja mu za ovu vojnu dala sva sredstva i pleskala 
mu za svaki uspjeh. Iza ledja pako stajala mu carevina još sveu- 
dilj ugledna i moćna. Oboje podvostručilo je moć njegovu. Na 
prama Petru stajao je kralj Držislav, radi priepora za priestolje od 
samoga brata ostavljen, glava naroda na dvie, ako 1 u broju ne- 
razmjerne, stranke razdvojena, od kojih ona, koja je uz Svetoslava 
Surinju pristajala, ni je za ista za Držislava oduševljena bila; a 
onaj primjer u Belgradu pokazuje, kako mu pojedini odjeli vojske 
bjehu pouzdani. Napokon Petru je pobjedu olahkotilo 1 ono vruće 
sućustvo, koje mu svećenstvo i gradjanstvo bizantinske Dalmacije 
u susret nosilo. Biskupi se svagdje pokazuju protivnici hrvatske 
