BORBA JUŽNIH SLOVENA. 201 
države. Prabiskup Petar, biskupi krčki, rabsxi, zadarski i dubro- 
vački idu na čelu poslanstva klanjati se mletačkomu duždu, prisižu 
omu vjernost i ime njegovo slavospjevoni u crkvi dižu. Privrženost 
njihova naprama romanskomu življu, kojemu su po rodu, po zna- 
čaju crkve, po svojem odgoju i osječaju pripadali, zatamnjela je one 
velike zadužbine, koje su od hrvatskih vladalaca primili bili. 
Kano što je Petar II Orseolo Dalmaciju dozvolom 1 u ime iztočno- 
rimskoga cara posjeo, tako je istom carskom dozvolom! nadjenuo 
si naslov vojvode ili dužda Dalmacije (»dux Dalmaciae«). Ovaj na- 
slov priznao mu malo kašnje 1 zapadno-rimski car.“ Ali vrhovna 
vlast iztočno-rimske carevine na ovu Dalmaciju ostade 1 sada ne- 
prieporna, te se izražavala u crkvi, što bi ime bizantinskih careva 
u slavospjevu na prvom mjestu spomenuto, u državi, što su javne 
izprave izdane od vlasti onih dalmatinskih obćina nosile na čelu 
ime i vladavinu rečenih careva. Ali upravu nad Dalmacijom sada 
preuze mletački dužd kano patricij i proconsul iztočno-rimskoga 
cara. On je ovu upravu rukovoditi htjeo kroz namjestnike, kroz 
načelnike, koji bi njega, kano carskoga stratega ondje zastupali. 
Veli se,* da je Petar poslao svojega mladjega sina Ota u Spljet, a 
njegova sina t. j. Petrova unuka u Dubrovnik, na dalje u Zadar 
Maffea_ Justiniania, u Belgrad Vitala Michielia, u Sicum Ivana 
Cornaria, u Trogir Dominika Pollana, napokon na Krkar za otoke 
Marina Mema. 
Tako su se god. 998. izpunile davne želje mletačke obćine. Slom- 
ljena bi moć hrvatske države na jadranskom moru; kocka se obra- 
tila, o danku ni je više spomena bilo, trgovački interesi obćine 
bjehu izvan svake pogibelji. Mletčani su nogu metnuli na iztočnu 
obalu jadranskoga mora; postali gospodari njezinih divnih, prirodom 
stvorenih luka, koje su jim služile za tolika prama iztoku pomor- 
ska trgovinska skladišta. Sto je obćini tolika stečevina pala u dio 
pod zaštitom i na ime iztočno-rimske carevine, ni je u samoj stvari 
ništa smetalo; to joj pače u onih okolnostih samo u prilog bilo. 
U kratko: mletačka obćina postade god. 998 gospodaricom, a nje- 
zin načelnik, dužd, zaručnikom Adrije. S toga htjede obćina ovaj 
znamenit dogodjaj sačuvati u spomeni i najkašnjega potomstva od- 
! A. Danduli: Chronic. venet, ed. cit. p. 227.230. 
IDE 292. 
Š Po bilježci, koja se čita u rukopisu milanskom Dandulove kronike i to na 
rubu. Ibid. p. 229—30. 
