202 FR. RAČKI. 
redivši svetkovinu, koja se svake godine imala obavljati na spasovo 
t. j. na dan, kojega je dužd Petar II Orseolo odplovio iz Mletaka 
put Dalmacije. Ova svetkovina, poznata pod nazivom zaruka dužda 
s jadranskim morem, slavila se velikom svečanosti sve do propasti 
republike. 
Ali za to je spasovo »nefastus dies« u hrvatskoj poviesti. Jedva 
desetak godina stajali su oni gradovi i otoci dalmatinski pod hr- 
vatskom vlasti. U to kratko vrieme ni je mogla ni započeti ona 
asimilacija tamošnjega življa, koj stojeći naprama mladjemu i ne- 
razvijenijemu hrvatskomu u protimbi imao je na nj upravo raz- 
tvornu silu. A ova asimilacija bila bi se ipak tečajem vremena bez 
osjećanja obavila, kano što nam primjer u Dubrovniku dokazuje. 
Na dalje — trajan posjed ciele obale jadranskoga mora bješe za 
hrvatsku državu u tadanjih sastavinah njezinih uvjet neobhodno 
potrebit za njezin razvitak. Pošto na ime političan 1 narodan život 
njezin, kano što već spomenusmo, bješe se usredotočio oko Krke 1 
Cetine: bješe mu primorje, ali u cielom obsegu, upravo takovo upo- 
rište, kakovim mu zaslonom bijaše zaledje na Bosni, Bavi i Dunavu. 
Hrvatska od mora otisnuta bješe ujedno otisnuta od sjedišta drevne 
prosvjete, od doticaja s velikim svietom, od poprišta naroda za bla- 
gostanje i svestrani napredak. Napokon neposredno susjedstvo Mlet- 
čana dalo je povoda neprestanim sukobom izmedju obiju oblasti, 
te je obje dotjeralo do uvjerenja, da u onakovu položaju ne može 
biti govora o pomirbi toli opriečnih interesa. Spasovo godine 998 
bacilo je u hrvatsko zemljište plodno sjeme razdora izmedju hrvat- 
skoga i talijanskoga življa na lievoj obali Adrije, odakle niknu sto- 
ljetna borba izmedju obiju — borba na život 1 smrt. 
Hrvatska država izgubivši god. 998 bizantinsku Dalmaciju ni je 
do duše tiem ništa izgubila od svojega predjašnjega zemljišta. Na 
iztočnoj obali jadranskoga mora uzpostavljeno bi predjašnje stanje, 
s tom jedinom razlikom, što je ondje mletački dužd obavljao vlast 
bizantinskoga stratega. Ali tim veća bijaše po hrvatsku državu šteta 
u posljedicah mletačke pobjede, tiem veći za nju gubitak u politič- 
kom položaju. Sve se ovo bez sumnje u Hrvatskoj dobro uvidjalo 
i osjećalo, te nastojalo se popraviti one pukotine, koje je god. 998 
otvorila u državnoj sgradi. 
heć bi, da je hrvatska politika našla neizravna saveznika proti 
mletačkoj hegemonii u samih gradovih dalmatinskih. Ovi su do 
duše, kano što smo često spomenuli, skloniji bili grčkoj i romanskoj 
