206 FR. RAČKI. 
i brata Svetoslava Surinje, koj ga početkom XI vieka na priestolju 
zamienio? od onoga Svetoslava, koj je u Trogiru s Petrom II Or- 
seolom savez i prijateljstvo uglavio? Ta Svetislav je zasio poslije 
Držislava priestol hrvatski po svoj prilici pod uplivom mletačkim: 
Takav vladalac, kojemu bješe jednom zakrčen put na priestol hr- 
vatski, koj se njega radi uteče pod zaštitu mletačkoga dužda, koj 
popevši se na nj bješe obvezan osvojitelju bizantinske Dalmacije — 
takav vladalac mogaše biti po ćudi »zaručnici Adrije«. A Petar II 
Orseolo preo je dalje svoje osnove. On je na ime hrvatskomu kra- 
ljeviću Stjepanu, kojega je Svetislav predao bio u taostvo duždu, 
dao svoju kćer Hicelu za suprugu.' Stjepan bješe jamačno odgojen 
u Mletcih u duždovu dvoru; ovdje imala mu se ulievati načela po- 
litici mletačkoj prijatna, a sada htjelo se ga onom svezom privezati 
vladalačkoj obitelji. 
Mislim, da u nedostatku domaćih izvora neće suvišno biti, ako 
se ovdje u kratko osvrnemo na ono družtvo, u kojem se hrvatski 
kraljević kretao u Mletcih, jer okolina imade u razvijanje mlade- 
naca velik uticaj, a taj mladenac bješe odlučen, da jednom nosi 
kraljevsku krunu hrvatsku. Glavnu osobu, dužda Petra II Orseola 
poznamo; poznamo ga iz čina njegovih. Osoba njegova visoko se 
iztiče nad svimi onimi faktori, koji su po mletačkom ustavu, po- 
punjenom god. 959, pozvani bili, da utiču u javne poslove. [ za 
njegova duždovanja obstajalo je veliko vieće, to zastupstvo mletačke 
obćine, obstajao je sudački sbor, njekakav izvršujući odbor  veli- 
koga vieća, pa i glas srednjega gradjanstva ni je prezren bio. Ali 
osobna svojstva Petra toliko su sve ove faktore začarala, da je na- 
pokon sve po njegovoj volji bivalo. Tomu za potvrdu dosta je po- 
zvati se na onu izpravu,“ koju su »sudovi, plemići i srednji gra- 
djani« izdali u veljaču god. 998, dakle neposredno pred hrvatskom 
vojnom, duždu Petru, kojom su mu se obvezali, »da će se pred njim, 
kano starješinom svojim, i pred dvorom njegovim pristojno 1 po- 
častno ponašati, i da neće ondje ni buniti se ni vikati.« Petar je 
vladao upravo kano samodržac. Ne ima sumnje, da su s te strane 
odnošaji njegovi s bizantinskim dvorom imali na nj veliki upliv. 
! A, Danduli Chronic. p. 229. ,,Selavorum etiam regis frater, Surigna 
nomine .. . non modo sacramenti vinculo se eidem duci associavit, verum 
etiam Stephanum puerulum, carissimam sobolem, sibi pro obside commendarvit, 
cui dux Hicelam, filiam suam, coiugem tradidit.“ 
* Marino: Gloria dei Veneziani. II, 167. 
