220 FR. RAČKI. 
sliedio je njegov poslije 12 stud. 1028 god. nasljednik 1 zet Ro- 
man III Argyr, inače pitome ćudi, ali slab i igračka u ruci raz- 
bludne mu supruge Zoe. Pa kada je on dne 11 travnja 1034 ustu- 
pio mjesto svojemu ubojici a Zojinu milostniku Mihajlu IV, rodom 
patlagoncu, dodje monarhija u vlast mahniteu, o kojem bješe za- 
vladalo mnienje, »da ga zao demon obsjeo, a koji su liepim ime- 
nom htjeli ovo zlo pokriti. prozvali su ga ludosti«.! A_ da vladanje 
ni je okrenulo na bolje, kada ga preuze carica Zoe, to sa svojim 
trećim suprugom Mihajlom V (od 11 pros. 1041—21 trav. 1042), 
to sa svojom sestrom Theodorom (do 21 lipnja 1042), svaki će si 
lasno domisliti uzevši u obzir opaku ćud ove žene, koja je napo- 
kon s rukom svojom dne 12 lipnja 1042 krunu na Konstantina IX 
Monomacha preniela. 
Tako se sa priestolja raztvarala država, trudom Vasilija II pri- 
dignuta, ojačana 1 do ugleda dovedena. U tako kužnom zraku ni- 
cahu samo spletke, rovarstva i dvorski prevrati. Pokrajine bjehu 
izložene samovolji njezinih načelnika 1 činovnika, namieštani ne po 
zaslugah nego po milosti dvorske stranke. Puk globljen, ne našav 
zaštitu u vlasti, sam si zadovoljštinu tražio. Što se o naupaktskom 
strategu Gjuri, nadimkom budalastom Gjuri (Mops - Veopytoc), piše,“ 
da je na ime gradjane zlostavljao i nezakonitimi daćami globio, ta 
uslied toga ustanak izazvao, koj ga stao života 1 imetka, to se u 
svih skoro oblastih u ona dva desetka godina pojavljalo. 
Ovakova država ne mogaše više »susjednim narodom na strah 
biti«. Provale Araba u azijske theme, na otoke egijskoga mora 1 
na dolnju Italiju bijahu na dnevnom redu. Mir sklopljen u rujnu 
1031 godine s emirom od Haleba odvratio je na njeko vrieme po- 
gibelj samo od Sirije; dočim su sicilski Saraceni neprestano na- 
stavljali napadati obje obale jadranskoga mora. Nauplijski strateg 
patricij Nikifor, sin Karantena, potukao je do duše ove gusare, 
koji su robili ilirske obale čak do Krfa (1032); ali moć jim ne 
bješe tiem slomljena, te je carevina prinuždena bila tražiti u po- 
moć varjažkih četa (1034). Ni theme balkanskoga poluotoka ne 
bijahu mnogo mirnije. Ovdje su Pečenezi umah sliedeće godine 
poslije smrti cara Vasilija Il, na ime:1026 godine, provalili prieko 
Dunava u Bugarsku, te »mnoge ljude, vojvode i čete poubijali 1 

! Id. ibid. p. 507. 
? Ibid, p. 482—3, 
