222 FR. RAČKI. 
pruga bješe kći Pulcherie, sestre cara Romana III. Diogen bijaše 
toga radi premešten u Solun, odavle pako kano strateg u thrace- 
sijsku themu u Aziju; pa kada bje veleizdaja dokazana, bješe za- 
kovan u Carigrad doveden 1 ovdje u kulu bačen. Fružin, njegova 
majka Marija i Konstantin držani su za najopasnije; s toga su oba 
silom odjevena u kaludjerske haljine a njekadanja bugarska carica 
prenesena u Traciju u zatočište. U ova kovarstva bjehu još od bu- 
garskih velemoža Bogdan, Glieb 1 Godelj umiešani.! 
Nisu nam poznati namjera i zamašaj urote, koje bugarski zatoč- 
nici bjehu dionici. Ali po što su u ovu urotu grčki velemože uple- 
teni bili, ne može se razborito misliti, da joj Bugarska bijaše ne- 
posrednom cieli; prem kada bi se osnove urotnika bile izpunile. 
ne bi može bit ostale bile bez uticaja u bugarske poslove. Bivša 
carica Marija i carević Fružin bjehu, kano stojeći blizu dvorskim 
krugovom, u vrtlog stranačkih spletaka povučeni, koje su priestol 
podkapale. Oni su uronili u tadanji život bizantinski. 
Narod u bugarskih pokrajinah ležao je još u nesvjestici nepre- 
boliv rana, koje mu dugački rat za svoje biće zadao bješe. Kod 
kuće predan samovolji tudjega činovničtva, vojevao je pod carskimi 
stiegovi izvan potlačene domovine za tudju korist i slavu na raz- 
bojištih azijskih 1 italskih. Tako se izriekom* potvrdjuje, da je bu- 
garskih četa bilo u vojsci, koja je god. 1027 pod vojvodom Ore- 
stom napala Siciliju. 
Prije je srbski narod umio slabost carevine u svoju korist upo- 
triebiti. Istina je, da je položaj srbskoga naroda bio povoljniji, do- 
čim je on u svojih kneževinah i županijah uživao samoupravu pod 
svojimi knezovi. Bizantinski ljetopisac* sačuva nam samo ovu kratku 
viest, da je Srbija poslije smrti cara Romana III (11 travnja 1034) 
»rimski jaram stresla«. Ova viest može se popuniti pripoviedanjem 
domaćega ljetopisca,* koj znade više toga kazati, kako i gdje je 
srbski narod ustao; a njegove viesti dadu se u bitnosti dovesti u 
sklad s tadanjimi okolnostmi. 
Srbski pokret poteče i sada iz Zete, gdje je državna samosviest 
srbskoga naroda najbudnija ostala. Ovdje je i sada vladala ona po- 
rodica, kojoj je sv. Vladimir njekoč pripadao, a na kneževskoj sto- 
' Id. p. 483, 487, 497. 
* Lupi protosp. Chronicon ad a. 1027 ed. cit. p. 42. 
3 Georg. Cedren. p. 515. 
' Praesb. Diocl. Regn. Slav. c. XXXII. 
