228 FR. RAČKI. 
vrgnu odluci naroda, te izjavi svoju pripravnost, da će odstupiti, 
ako vole Tiehomira. Zaista riedak primjer sa strane vlastodržaca! 
Pokle je Petar Deljan »proslovio svoj govor, nastade velika buka ; 
puk je vikao, da jedinomu Deljanu predaje carstvo; na što jadnoga 
Tiehomira, koj je vlast kano u snu zadobio bio, kamenjem zasuo.« 
Ovako je kamen smutnje 1 razdora u zametku uklonjen. Bugarski 
narod priznade odvjetka Stepana Samuela za jedinoga zakonitoga 
nasljednika njegova. | 
Petar Deljan riešen svojega takmaca, a stojeći na čelu ujedinje- 
nomu narodu, nastavi vojnu odlučnije. Imajući u vlasti gornje Var- 
darje a dobivši zaslon u dračkoj oblasti naumi udariti na Solun, 
drugu priestolnicu carevine i tada sjelo cara. Mihajlo IV, koj je od 
sv. Dimitrije tražio pomoć svojemu zdravlju 1 raztrovanoj državi, 
osim svoje tjelesne straže ni je u okolini imao druge vojske. Pa 
inače ni je imao velike sile na okupu, po što znatan diel vojske 
bješe zabavljen u dolnjoj Italiji. Ovdje je normanska naselbina, an- 
verska vojvodina, rastući sve to više došašćem novih četa, bivala 
carevini sve to opornijom, pošto su se njezini nezadovoljni podanici 
k njoj uticali. Za vladavine Mihajla prispješe onamo iz Normandije 
12 hrabrih sinova vojvode Tancreda od Hauteville (1035). koji su 
pomagali sada carevcem «a ratu proti Saracenom, sada ustašem proti 
carevini, gledajući jedino svoju korist. Upravo g. 1040 bješe carska 
vlast najžešće napadana. Poslije smrti katepana Nikifora Dulciena u 
Ascolu (9 siečnja), koj je ustaše potukao bio, ustanak se razširio 1 
utvrdio, te mu isti glavni grad theme, Bari, u ruke pao. Ustanak 
našao je podpore kod Normana, koji osvojivši ove godine na uzkrs 
(6 travnja) grad Melfi, posjedoše malo kašnje Venosu, Ascoli i La- 
vello. A ni Saraceni niesu mirovali poslije stečevina god. 1038 u 
Siciliji proti Grkom izvojštenih. 
Odavle ni je toliko čudo, što car Mihajlo IV obaviešten o pod- 
hvatu Petra Deljana proti Solunu a neimajući dovoljne zaštite u. 
vojsci, pohiti u Carigrad naglo, ostavivši svojemu komorniku Ma- 
nuelu Ivcu, da mu prtljagu, tabor, zlato 1 srebro spasi 1 donese u 
priestolnicu. Koliko se Petar Deljan ovim uzmakom cara okoristio, 
ni je poznato. Ali taj uzmak dodje mu u prilog ponajviše tiem, što je re- 
čeni Manuel poslije odlazka careva pribjegao s eunuhom Koitonitom u 
bugarski tabor ponesav sa sobom carevo blago. Kano što se iz pri- 
ziva ovoga carskoga komornika s razlogom naslućuje, bješe Manuel 
Ivac rodom Bugarin, i jamačno sin onoga velemože, koj je najdulje 
