234 FR. RAČKI. 
Po bizantinskom izvještaju! bješe se do 60.000 carske vojske sa- 
kupilo — sila zaista za ono vrieme golema i prema Zeti neraz- 
mjerno velika. Bijaše to poslije 6 listopada 1042 god. kojega se 
repatica pokaza navješćavajući »nevolje svietu«, kada se grčka voj- 
ska pod strategom Mihajlom uputi proti Zeti, t& pad& na skadarsku 
poljanu, odavle pako priedje prieko Bojane k Baru. Saveznik carske 
vojske župan Ljutovit dodje sa svojimi četami pod Trebinje. Odavle 
se vidi, da namjera neprijatelja bijaše udariti na Stjepana Vojslava | 
s dviju protivnih strana: Mihajlo s juga, od_ Bara, Ljutovit pako 
sa sjevera, i provaliti kroz klance u Zetu. Naprama ovoj ratnoj osnovi 
zauze Stjepan Vojslav položaj u crmničkoj župi, na sjever-zapadu 
blatu skadarskomu, uzev prije svega u oko glavnu silu, carsku 
vojsku. Zetska vojska ni je se brojem niti iz daleka mogla mjeriti 
s ovom neprijateljskom ; s toga ne mogav izaći joj u susret na otvo- 
reno polje pusti da unidje u one klance. Strateg Mihajlo, o kojem 
zemljak mu veli, da »bijaše vojni podpunoma nevješt, jer odgojen 
u hladovini i u razkošju, započe rat nespretno i glupo« — dade 
se na ime lukavo izpredenom osnovom zavesti. »Povede vojsku u 
klance, strmim kršem razderane i tako uske, da ni dva konjanika 
ne mogahu uzporedice ići. Srblji hotomice uzmicahu i pustiše ga 
uljesti; dočim on niti se za povratak _brinio, niti je dovoljnom stra- 
žom one klance posjeo. Tako unišavši haraše i žgaše poljane. Ali 
Drblji posjedoše klance i prodolice i čekahu na povratak njegov. 
Mihajlo držeći da je dosta pliena i roblja stekao, pa da je vrieme 
povratku, stade se vraćati 1 vraćajući se dospie u tiesnace«. Sada 
je Stjepan Vojslav prešao u ofensivu: ostavivši na mjestu diel voj- 
ske pod zapovjedničtvom sinova svojih Gojslava 1 Radoslava ; a ostalu 
trojicu (Mihalju, Priedimira i Žegavca), davši svakomu po deset 
junaka s trubljaši, izasla da posjedu vrhunce onih tjesnaca, pak da 
odanle na znak provale na neprijatelja. Sam pako Stjepan pošao 
je s glavnom vojskom za neprijateljem; a naišavši noćju na pred- 
straže njegove, njeke poubija, druge natjera u bieg, te dade trub- 
ljom pozvati četu na strminah u složnu borbu. Poziv u boj čuo se 
sa svih strana, zetske planine odazivale se kano da niču ratnici, 
neprijatelj uplašio se scieneći se obkoljenim, a na sve ovo sliedio 
je složan nasrt gorskih vitezova. »Srblji — tako glasi grčki izvje- 

De regnis Dalm. Croat. Slav. notitiae. p. 101. Vidi moju opazku u , Radu“ 
XIX, 74. 
' G. Cedren. p. 544. 
