BILINSKI SUSTAVI. 11 
s Linnćovim ravan, jerbo se njegova razdioba oslanja o sravnjiva- 
juća raztvorbena iztraživanja, koja je kasnije Jussieu za svoj na- 
ravni sustav upotrebiti mogao i po svoj prilici i upotrebljavao. 
I. Naravni sustavi. 
K6 što je već rečeno, već su mnogi izmed gori navedenih su- 
stavoslovacah načelo naravnoga sustava nesamo naslućavali, nego 
i svoja mnenja o tom izjavljivali, kao što to osobito Magnol čini, 
kadno u svojem : ,Prodromus historiae generalis plantarum. Montpel. 
1689“ ovako kaže: ,, 
nači po stupnjih po kojih bi se mogle biline u razna plemena, kao 
životinje redati. Ova sličnost medju Zivotinjami i bilinami pružila 
mi je priliku biline u točna plemena slična plemenom ljudih staviti, 
Ja sam mislio medju bilinama njeku srodnog) 
pa budući da mi se je činilo nemoguće, biljege ovih plemenah samo 
vaditi iz djelovah ploda, to sam izabrao one dielove bilinah, koji 
najznamenitije karakteristične znakove pružaju, kao n. pr. korien, 
stabljika, lišće i sieme; u mnogih bo se bilinah nalazi velika slič- 
nost, dapače srodnost, koja se niti nepokazuje promatrajuć pojedine 
dielove, nego iz cjelosti; da njeka očevidna srodnost, koja se riečmi 
izraziti neda, kako se to u rodovih Turicah (Agrimon.) i Petoprst- 
njačah (Potentillae) vidi, koje bi svaki biljar zbilja srodnimi držao, 
premda se korienom, lišćem, evietom i sjemenom razlikuju, pai 
nedvojim, da se nebi mogle biljege plemenah iz prvih supnicah 
klice uzeti, kada ova probije iz siemena. Ja sam se s toga držao 
reda onih bilinskih dielovah, koji najznatnije razlučne znakove: ple- 
menah pružaju, te nestežući se na pojedine dielove, često sam ih 
više ujedno promatrao.“ | 
Na temelju ovdje navedenih načelah nabrojio je Magnol u istinu 
16 takovih naravnih plemenah, koja su, kako se kaže, po značajih 
uzetih iz svih članovah dotičnih plemenah sastavljena, a naročito 
bijahu ovi značaji uzeti iz cvieta i plodovah. Isto je tako i Linnć 
izrekao mogućnost, dapače neodoljivu potreboću, da se takav na- 
ravni sustav sastavi. On veli najme u svom dielu ,Philosophia bo- 
tanica n. 206“ ovako: ,Methodus naturalis hine ultimus finis Bo- 
tanices est et erit'“ pa u svojoj razdiobi bilinstva na strani 489 
kaže: , Premium et ultimunm in Botanice quaesitin est methodus na- 
tuvalis. Haec adeo a Botanicis minus doctis vilis habita, a sapientio- 
ribus vero tanti semper aestimata, licet detecta nondum. Diu et ego 
Cirenm en inveniendam laboravi, bene multa, quae adderem, obtimu, 
perficere non potui, continuaturus dum virero.“ 
