BILINSKI SUSTAVI. 13 
tanje, koji su to ustroji, na koje bi se kod sačinbe plemenah baš 
gledati moralo, ili u čem bi se poglavito rodovi sudarali i sudarati 
morali, ako bi se htjeli u pleme uvrstiti? — Na ovo se je pitanje 
dotle odgovorilo, da čim je koji stroj s fiziologičnoga gledišta važ- 
niji, da je takogjer i njegova važnost za sastavljanje biljevnih ple- 
menah tim prikladnija. S toga su oplodjujući ustroji od veće važ- 
nosti, nego li vegetativni, jer ovi imadu više podredjenu vriednost, 
akoprem su u mnogom slučaju i odlučni. Na svaki način od njih 
odvisi obćeniti oblik (Habitus) biline, koji se i onako više ili manje 
u obzir uzeti imade. 
U pogledu pako reda razredbe, u kojem bi ustroji po stupnju 
svoje važnosti za ista plemena jedan za drugim sliediti imali, to 
pripada svakako prednost siemenu, osobito s gledišta na narav 
klice: k siemenu pridolazi plodnica (ovarium) i uzplodje; manje je 
važna ucvast, koja je često i u plemenah različita. Izmedju vege- 
tativnih ustrojah valja osobito paziti na lišće i pališće. 
Po ovakovih izviestnih načelih sastavljen sustav bio je tekar po 
parižkom akademiku Mihajlu Adansonu (1727—1806) na svietlo 
iznešen. On je pako bio toga osviedočenja, da se kod naravnoga 
poredanja plemenah na sve biljevne ustroje paziti imade. 
Da pravedno zadovolji ovomu načelu, latio se on trudna posla, 
da razabirući svaki pojedini ustroj biline, sastavi jedan ili više 
umietnih bilinskih sustavah. Ovi se sustavi ticahu najrazličnijih od- 
nošajah, kao položaja, broja, oblika, veličine, trajanja i sastavine, 
pa takodjer valjanosti i porabe dielovah. Tako postupajuć dobi on 
69 umietnih sustavah, koje je uviek sve točnije 1 točnije prispo- 
dabljao, da tim načinom dobije njeki srednji obćeniti bilinski su- 
stav. Osim toga sdružio je on sve one biline u jedno pleme, koje 
su si u većini onih redovah najbližnje bile, predpostavljajuć, da te 
rastline, imajući jedna prama drugoj najviše zamienitosti, moraju 
takodjer medjusobno najviše srodne biti. Na taj način dobio je on 
Đ8 naravnih plemenah, koja je on po njihovoj skupnosti po obćem 
vidu, neslažući jih u višje odiele, jedne do drugih poredao i pri- 
družujući svaki rod k svojemu plemenu, pokraj svoga umietnoga 
redanja takodjer ih po mogućnosti točno opisao, bez da bi koj bi- 
linski značaj ili koje osobito bilinsko svojstvo, kao n. pr. kod opi- 
sivanja i poredanja plemenah Uzlikah (Cichoreaceae) i Makovicah 
(Papaveraceae) mlječan sok, kojim se ova plemena osobito od- 
likuju, zanemario. 
Ipak obrati Adanson osobitu pozornost na vanjski vid (oblik) i 
