16 J. ŠLOSSER 
zamienjuju, za da laglje u oči padajn, te da se uzimlje jednolatičan 
cviet za posrednu, mnogolatičan za jednostavnu neposrednu i po- 
manjkanje evieta za absolutnu neposrednu namiestbu. 
Na taj način dobio je Jussieu kod dvosupnicah 3 višja reda, na- 
ime: bezlatičnice (apetalae), jednolatičnice (Monopetalae) i više- 
latičnice (diapetalae), svaki od ovih 3 redovah dieli on po namie- 
štaju prašnikah u podplodne (hypogynae), oplodne (perigynae) i na- 
plodne (epigynae), od kojih je naplodne dvosupnice još u supraš- 
njake i prostoprašnjake dielio. Ovim 10. redom pridao je još je- 
danaesti red, koji dvoložnice sadržaje, kod kojih se ne daje namie- 
štaj označiti, budući je kod njih spol razdvojen. 
Jednosupnice razdielio je Jussieu po 3 nalazećih se namieštajih 
samo jednostavno u 3 reda, budući da njihovo vazda jednostavno 
ocvieće nikakovu dalnju razliku neprouzroči; a bezsupnice nije mogao 
radi pomanjkanja spolovah u dalnje redove  razdieliti. Na taj 
način dobio je Jussieu u svem 15 redovalh, u koje je svojih 100 na- 
ravnih plemenah uvrstio. 
Znakove, po kojih se višje i nizje hrpe omedjuju, dielio Jussieu 
u prvotne (primarne), drugotne (secundarne) i treće vrsti (tertiarne). 
Primarni znaci, po kojih Jussieu svoje redove. omedjuje, uzeo je 
po broju supnicah, po namieštaju prašnikah i po izmienitom odno- 
šaju namieštaja prašnikah 1 pestićah, pošto ih za obće valjane i 
jednolike kao i za vazda nepromienljive smatrao. 
Drugotne znakove uzeo Jussieu od nebitnih, s toga takodjer kad- 
kada manjkajućih ustrojah, kao i po tom, da li imade ili ne- 
imade bielanca, po čaški, vienčiću i po ocvieću, po evietu prašnikah 
neimajućem, po broju cvietnih dielovah i po odnošaju . namieštaja 
istih napram pestiću, koje on doduše kao vazda valjane, ali ne kao 
za uviek od iste vriednosti, smatrao. Terciarne znakove uzeo Jussieu 
napokon koli po bitnih toli po nebitnih ustrojih, kao i po naravi 
plodnice, po broju, po odnošaju i po svezi spolnih ustrojah; u obće 
po plodu i po načinu pucanja istoga i po broju njihovih pretinacah 
i klopacah; po položaju i namieštaju lišća i evieta, po stablju dr- 
veća i grmlja i po stabaljki zelja i t. d. 
Po načelih biljarskog sustavoslovlja mora prirodoslovna vrst biti 
sustavni skup takovih pojedinacah, koje su istovrstne glede svojih 
prirodoslovnih svojstvah. Rod na proti tomu mora biti sustavni skup 
takovih prirodoslovnih vrstih, koje su medju sobom spojene prvimi 
najvećim stupnjem nepromjenljive prirodoslovne sličnosti; razred, 
(Ordnung) pako je sustavni skup rodovah spojenih medju sobom 
