20 J. ŠLOSSER 
Cvietocvietnjače (Corollifloreae) i Jednohaljinice (Monochlamydeae). 
U redu Ložocvietnjačah jesu proste latice na loži ili evietištu, a kod 
Čaškocvietnjačah na čaški učvrštjene, kod Cvietocvietnjačah jesu 
latice u jedan tako zvani jednolatičan vienčić srasle, te stoje na 
čaški, a kod Jednohaljinicah nalazi se samo jednostruko ocvieće 
(Perigon). U ovih 9 redovah je De Candolle po svojih gori navede- 
nih načelih 208 plemenah na taj način jedno uz drugo tako pore- 
dao, da megjusobno najsličnija uzporedce stajahu; nu kod toga se 
je u toliko od Jussieu-a udaljio, da, dočim je Jussieu od nepodpu- 
nih k važnijim uzlazio, to je De Candolle obratno po svom osvie- 
dočenju s najpodpunijimi Žabnjačami (Ranunculaceae) počeo, te se je 
u svojem nabrajanju i poredanju dole do najneznatnijih, naime do 
gljivah spustio. Tim načinom postupao je De Candolle po analiti- 
čnoj metodi, držeći za cielo, da se mora kod cieloga biljevnoga 
carstva početi ovo u velike redove porazdieliti, ove opet po istih 
pravilih razkomadati, i tako uviek više odielah steći, dok k samoj 
pojedinki prispijemo, koja je nedieliva. 
Ovaj se je De Candollov sustav vremenom raznoliko preradjivao, 
odakle dielom novi sustavi postadoše, dočim se drugi samo kao 
preinake smatrati imadu. K ovim posliednjim spada tako zvana 
Dehlechtendalova poredba, kojoj osobito pripada tvorba glavnoga 
reda javnocvietnih bezcievnjačah, ka kojim megju ostalimi Soči- 
vice (Lemnaceae) spadaju. 
Prvi, koj se je poslie De Candolla pretežnijom od Jussieu-eve i 
De Candollove razredbom pojavio, bio je Gjuro Batsch, prof. u 
Jeni. On razdieli cielo bilinstvo.u 2 glavne hrpe, jednu sa spolovi 
obične i lahko upoznatne vrstiiobavke, druga sa spolovi neobična 
oblika i koje se težko razpoznati dade. Zadnji odiel njegova su- 
stava sačinjava red tajnocvietakah, dočim se prvi mnogo veći odiel 
u 8 redovah dieli. To se je dielilo po vienčiću, po položaju cvieta, po 
obliku i broju cvietnih čestih. Cvietje samo ili je podpuno ili ne- 
podpuno. U posljednjem slučaju ili je mnogo evietakah na zajedni- 
čkom uborku, ili stoje pojedince. Razstavljeni cvietci ili su sulatič- 
ni ili višelatični.  Posliednje dieli Batsch u nepravilne i pravilne. 
Pravilne_ mnogolatične razdieli nadalje po broju cvietnih laticah u 
tro-četiri- peto- ili mnogolatične. 
Na taj način sastavi Batsch sliedečćih 9 redovah: 1. Ružatice (Ro- 
saceae), 2. Krstašice (Cruciferae), 3. Zievalice (Ringentes), 4. Tro- 
latičnice, 5. Lierovnice, (Liliaceae), 6. Jednohaljinice (Ineompletae), 
1. Sulatičnice (Monopetalae), 8. Suevjetke (Compositae) 9. 'Tajno- 
cvietke (Cryptogamae). 
