BILINSKI SUSTAVI. “ZA 
U ovih 9 redovah je Batsch svojih 78 naravnih plemenah, koja 
su većinom po odnošaju ploda i evieta sastavljena, tako razredio, 
da se je malo cienio stalni suslied, i to s toga razloga, što Batsch 
bijaše toga mnjenja, da je svestrano srodstvo naravnih rodovah u 
redomičnom nabrajanju nesigurno. U tom je pogledu njegovo mne- 
nje podpuno opravdano. Jer kako se lahko čini pronaći ovakovo 
poredanje plemenah, tako je mučno, dapače nemoguće izvedenje 
rečenoga načela. 
Stavimo, da je svatko u tom istoga mnenja, koje je pleme naj- 
savršenije, što zbilja ni nije moguće: to nastaje nova potežkoća 
time, što jedno pleme neima samo sličnosti sa predidućim i sliede- 
ćim, nego takodjer u istinu više nego li dvostranu sličnost. 
Nebi dakle bilo slobodno, ako bi se htjela plemena naravnim 
načinom po njihovu svestranu srodstvu poredati, ova u ravan red 
postaviti, već bi ih valjalo namiestiti u obliku kruga oko zajednič- 
koga središta, ili poput zemljovida, gdje jedna zemlja sa svih stra- 
nah susjednim zemljam medjaši. Koji da su najglavniji odnošaji 
sličnosti izmegju dva plemena, nebijaše još za Batscha odlučeno, 
te su još i dan danas nazori biljarah u tom pogledu veoma oda- 
ljeni. Čemu se pako u Batsehovu sustavu čuditi mora, jest to, što 
on ni malo uvažio nije supnice ni ostale biljevne značaje, što luči 
najveće dvie hrpe javnocvietakah, radi česa ne samo u istom redu, 
već veoma često i u istom plemenu jedno- i dvosupnice (Mono- 
et Dicotyledon.) jedne nuz druge se nalaze. 
U redu papratnjačah  Jussieu-eva sustava, po prigovorih njemu 
učinjenih, osobito radi glavnih (primarnih) od supnicah uzetih zna- 
čajevah, pokuša Dragutin Agardh u raznih akademič. razpravah 
taj sustav preurediti. On sastavi novi sustav, pa je za njegove gla- 
vne odjele uzeo supnice po njihovu manjem ili većem razvoju, te 
po tom cielo bilinstvo podieli u 4 glavna odjela: u 1. bezsupnice 
(acotyledoneae), 2. nuzsupnice (pseudocotyledoneae), 3. tajnosupnice 
(eryptocotyledoneae) i 4. javnosupnice (phanerocotyledoneae). Ovaj 
zadnji t. j. četverti odjel razdieli opet po jedno- ili dvostrukom 
ocvietniku, nadalje po različitih znakovih od naravi i miesta evieta 
i pestića uzetih, u 6 pododjelah, tako da je opet 9 višjih redovah 
nastalo, koji su se s onimi Batschevimi prilično slagali. — Zali- 
bože, da je i ovdje načelo prve razdiobe — najme razvoj supnicah 
— u istu pogrešku zagrezlo, kao što i svaka umietna razdioba, koja 
se na njekom vanjskom znaku temelji. 
+ Batsch: Tabula affinitatum regni vegetabilis«. Jenae 1802. 
