30 J. ŠLOSSER 
mišljaše, da Monade same po sebi nastaju, ali naprotiv pako veljaše, 
da je tvorba Polypah za samotvorbu već odveć komplicirana. 
Vidi se, da napredkom znanosti nauk o samostalnoj tvorbi sve 
više i više nazaduje; sve se većma steže na jednostavnija, manja 
i manja i malo razmatrana bića. Isto je tako i u bilinstvu, gdje 
se sada samo za postanak njekojih neznatnih Resinah i Gljivah, 
koje se često od jedne jednostavne stanice sastoje, misli, da su 
same po sebi nastale. 
Pristaše teorije stvaranja smatraju cielo organičko carstvo, da je 
postalo iz nepromienljivoga potomstva od božanstva stvorenih živo- 
tinskih i bilinskih oblikah. Sličnosti i analogije, koje ova bića 
pokazuju, smatraju se kao znaci odredjena stvaranja. U obće se 
je mislilo pronaći njekoji postupni red medju ovimi živućimi bići, 
njeke postupne ljestve od najneznatnijih do najviših.  Biljoslovac 
Conrad GGesner_ naumi njeki neprekidni postupni red počam od 
rudah  bilinstva i životinjstva sve do ljudih, dapače do božanstva 
pronači, koji bi sve sadržavao, što je životom nadareno. Ovu fan- 
tastičnu misao sam Leibnitz prihvati, a Bonnet ju osobito uzgajao. 
Mislilo se, da su zbilja u tom postupnom redu njeku osnovu pro- 
našli, koja se po gore rečenom sve više razjasnjuje i razvija, pa 
koju je osobito Biiffon nastojao u svojoj prirodnoj poviesti iztaknuti. 
Ujedno izjavi svoje mnjenje, da se u organičnom svietu nenalazi 
niti redovah, niti razredah, niti vrstih, koje bi samo u našoj fan- 
taziji obstojale, jerbo narav poznaje samo individua, koja su u 
stanovitih medjah promenljiva, ali čine u neizmiernoj različitosti 
pojam postojne vrsti. 
Iste je misli bio i Adanson, koji je u svojoj razpravi o naravnih 
biljevnih plemenah svoje mnienje tim izrekao, da sve organičko 
iz jednog reda bezbrojnih individuah sastoji, koja njeki nutarnji 
vez spaja. Medju ovimi individui obstoji njeka više manje jasna 
razlika, te se u ovih redovih različna medjuprostorja i pukotine 
stvoriše, koje pako pri svakoj promieni stalne ostajahu. 
Ove razlike nazva Adanson lučećimi točkami, te mišljaše, da naj- 
važnije od ovih točakah redove i plemena, jedno od drugoga luče, 
sekundarne da redove, a tertialne vrsti, i još neznatnije, da suvrsti 
razstavljaju. 
Najveći pokret prouzroči Leibnitz u prirodnoj poviesti u obće 
svojom ,Protogaeom“, kojom je prasviet i poviest zemlje osobitim 
predmetom  iztraživanja postala i čime su se u najrazličitijih ste- 
raljih zemlje nadjeni životinjski i bilinski ostanci sa sada živućimi 
