38 J. ŠLOSSER 
kao da je svako prikazivanje oblikah sasvim prestalo, i da su svi 
današnji organismi tako stari kao narav i sasvim nepromjenljive 
gastavbe. — Preobrazivanje životinjskih i bilinskih oblikah tumači 
Lamark vježbom i navadom, kojom se u njekih smierih obstojećim 
odnošajem prilagoditi nastoje. Ova potreba stvara nove ustroje a 
običaj jih malo po malo usavršuje. 
Lamarkova teorija osobitim je načinom dielovala na b ljoslovce. 
Jussieu je očevidno prianjao uz tu teoriju, dočim u uvodu svoga 
djela , Genera plantarum“ veli: ,Naravna metoda treba da 
sve biline zajedničkom i nerazriešivom svezom spaja, 
ida se postupice od jednostavna k sastavljenu, 
od najmanjega k najvećemu u neprekidnom redu 
kreće“. 
Proti ovim nazorom ustadoše pravovierci posve odlučno, te zaba- 
ciše valjanost ovoga zaključka tvrdeć: ,da samo ono, što je 
neposredno na prirodninah opažamo, valja istinitim 
i valjanim smatrati, te po tom razsudjivati, a sve 
ostalo da je krivo“. 
Linnć, otac pravovjernih biljarah, držeći se biblije, tvrdjaše u 
svom govoru: ,de telluris habitabilis inecremento“, isto kao i Moj- 
sija, da je Bog od svih živućih bićah po dvoje, jedno mužko a 
jedno žensko stvorio. On ujedno napomenu, da ima takodjer bićah, 
u kojih su oba spola u jednoj osobi sdružena i da se zovu dvo- 
spolci, ka kojim većina bilinah spada. On misli, da bi kod ovih 
dosta bilo, da je samo jedan individuum te vrsti stvoren. A i De 
Candolle potvrdi po prilici isto pravovierno načelo, veleći: ,Sve 
se biline medjusobno približavaju, kao što države na 
zemljovidu“. On drži bilinstvo za neizmjernu hrpu sastavljenu 
iz množine hrpah nižega razreda. Medjutim nastavljahu takodjer 
drugi prirodoslovci učvrstiti nauk o usavršivanju i promjenljivosti 
ustrojah, smatrajući svezom, koja spaja cielo carstvo, poreklo, — 
radjanje. O toj tajni pisalo se je neizmierno mnogo teorijah, tako 
da Drelincourt koncem 17. vieka tih preko 250 nabrojio.  Naj- 
noviji prirodoslovci iz bezbrojnih teorijah one odabraše, za koje 
jim se po njihovu mnienju činjaše, da ih valja ponajprije preustrojiti, 
te mišljahu, da su to naukom razvitka (Evolution) postigli. To pro- 
izlazi iz predbića stvarih, koje je Heraklides učio i koje je tako- 
djer Hippokrat izabrao, te koje novijim mudroslovcem omili. Stari 
mudroslovci skoro sasvim zaboraviše, da njeke neznatne životinje 
za života svoj oblik promjenjuju, kao n. pr. zareznici i njekoji 
