16 ŠIME LJUBIĆA. 
i Voislava kao svoje poslanike u Knin, već tada u bosanskoj vladi, 
s naputkom neka nastoje nakloniti primorske gradove, da Tvrdka 
za svoga kralja priznadu. 'Trogir_prvi 11 studenoga i. g. odpravi 
svoje zastupnike u Knin, da čuju od Hrvoje kraljeve zahtjeve, a 
4 ožujka 1389 sam se trogirski biskup uputi k Vlatku, načelniku 
bosanske vojske, i. k Hrvoji u istu svrhu. Isto tako, bojeći se bo- 
sanske vojske na blizu. utaborene, učine Spljećani i Šibeničani, te 
se obvežu, Tvrdku se podčiniti, ako jih u njeko opredjeljeno vrieme 
nepomože Sigmund, komu su u isto doba odpravljali svoje posla- 
nike, da ga na odvažnu njihovu obranu obodre. No ovaj, tezko 
tada zabavljen drugamo, odpusti jih s obećanjem samo, da će do 
skora saći s vojskom u primorje. Sve puke rieči, te sliedeće god. 
1390 Sibenik, Trogir i Spljet sa susjednimi otoci budu prisiljeni 
pripoznati vrhovnost bosanske krune. Najveće zasluge u tom pri- 
padale Hrvoji, koj je sve te poslove u našem primorju rukovodio. 
Bez dvojbe tada mu 'Frogirani darovali onu kuću u svom gradu, 
o kojoj je spomen u listini od 20 prosinca 1592 (Lucio Mem. 
394), a Tvrdko ga nagradio časti velikoga bosanskoga vojvode. 
Malo kašnje, naime 16 veljače 1591_umre Ivan od Palizne ban 
hrvatski, glava hrvatskoga prevrata, a 13 ožujka i. g. sam kralj 
Tvrdko. Ove smrti dodjoše u prilog Hrvoji, da kao što u Bosni 
tako i u našem primorju sve više svoj ugled i moć poviši. Prika- 
zujući se kao odlučni pristaša Ladislava napuljskoga, dobi od ovoga 
gori pomenutu listinu od 17 srpnja 1591, kojom njemu i bratu mu 
Vuku, već od 'Tvrdka imenovanu nrvatskim banom, potvrdi sve 
časti, imanja i bansko dostojanstvo u Hrvatskoj i u Dalmaciji, da 
tako obdari njihovu viernost, i da jih po tom označi kao glavne 
branitelje njegove časti, stališa i imena, te naloži svim oblastim u 
našoj zemlji, da jim kano njegovim namjestnikom budu podložne 
i pokorne. S druge strane i Dabiša, nasliednik 'Tvrdka I u Bosni, 
pripisavao najviše Hrvojinu uplivu, što se bio prestola dohvatio, 
toga radi stavi ga u svojih poveljah na prvo mjesto umah poslie 
kraljice (na pr. u listini 11 srpnja 1392 za Dubrovčane itd.). I sam 
Sigmund toliko ga cienio, da je od Dabiše zahtievao, neka Hr- 
voja naposeb i pismeno potvrdi mir, koj srpnja 1395 bjahu ona 
dva u Djakovu utanačila (Fejćr X. II. 155). U toj listini obve- 
zavao se je Hrvoja Sigmundu i ženi mu Mariji, da će jih vierno 
služiti, 1 proti svakomu osim Dabiše za njih javno se izkazati; u 
slučaju rata medju ugar.-hrv. krunom i Dabišom, da će ovomu 
svoju pomoć pružiti, a po smrti Dabiše da će jih priznati za bo- 
