18 SIME LJUBIĆA 
uruči dakle svomu kralju stjeg bosanske neodvislosti, i uskrisiv 
misli Tvrdkove, stade na to, da k Bosni pritegne susiedne slaven- 
ske zemlje, Dalmaciju navlastito. Lucio (Mem. 368) tvrdi, da je u 
spljetskoj buni od lipnja 1398 umiešao ruke i Hrvoja, da lovi. A 
da sigurnije uspie, pokle je opazio, da u Napulju sve više Ladislav 
nadjačuje Ludovika anžuvinskoga, stavi se s onim u dogovore, te 
se pričinjavao, kao da -za njega radi. Ladislav, dakako neoklevao 
primiti Hrvojinu ruku, dapače namah ga imenovao svojim namiest- 
nikom u naših stranah. Sigmund, čim se uvjeri o Hrvojinih na- 
mjerah, nezakasni saći s vojskom u Slavoniju, da u Bosnu provali. 
I sbilja prebrodi Savu i prodje do grada Vrbasa (kolovoza 1398); 
nego čuvši, da mu Hrvoja dolazi u susret, udari natrag, predje 
Unu, i preko Hrvatske uzmakne u Ugarsku. Hrvoja pohiti mu u 
poćeru, i tom prigodom prisvoji si dubičku županiju. Sada, dočim 
je Sigmund težko zabavljen bio českimi poslovi, liepa se prilika 
pružala Hrvoji, da svoje nakane oživotvori; ali uprav tada težka 
mu posla, da od bosanskih granica odbija napadajuće 'Vurke, i da 
one granice utvrdi. Njegovim posredovanjem Dubrovčani 195 siečnja 
1399 dobiše od Ostoje bosansko primorje od Kurila do Stona, i 
potvrdu starih njihovih listina bosanskih i srbskih uz obične danke. 
Bez dvojbe kanio je Hrvoja tim darom svratiti Dubrovčane od 
Sigmunda, a spraviti jih pod zaštitu bosanske krune; nego se ljuto 
prevario. Dubrovčani na uzdarje podjeliše tada Ostoji i Hrvoji 
pravo gradjanstva i plemstva, i svakomu od njih po jednu palaču u 
svom gradu (Mil. Mon. 237—241), ali se Sigmunda tvrdo držali. 
Znamenito je pako to, da se je Hrvoja u ono doba potužio Du- 
brovčanom, što ljude prodavaju: a ovi će mu na to 2 rujna 1400, 
da su po njegovoj želji umah dali zapovjed, neka se nitko neusudi 
kupovati niti prodavati čeljadi, jer niesmo hotni, da nitkor trži mesi 
ljudšekiemi (Pučić I. 31). Ostoja prizna tada zasluge Hrvojine 
darom grada Hlivna i dotične župe za se i za sina mu Baošu (8 
pros. 1400). 
U ovo doba Spljećani iznenada napadnu Omiš, Hrvojino miesto, 
i predobe ga. Hrvoja nezakasni odpremiti u Mletke Lijudevita de 
Matataris kao poslanika s molbom, neka bi republika uzkratila svaku 
pomoć po moru njegovim neprijateljem, a da ju njemu kao mle- 
tačkomu gradjaninu pruži. Mletačko vieće odgovori mu 28 prosinca 
1401, da mu veoma žao, što se dogodilo, da neće nikako njegovim 
dušmanom biti na ruku, ali da se u toj stvari nimalo pačati neće 
(Secr. Cons. Rog.). Pokuša tom prilikom, da dobije u pomoć du- 
