O HRVOJI. i 81 
jake darove prikazivali; dapače Spljećani, koji su najviše otezali 
stupiti u Ladislavovo kolo, 1 ožujka 1403 svojim su ga plemićem 
sa sinom Baošom imenovali i liepim ga imanjem obdarili (Lucio. 
Mem. 383.) 
Uz tako za se povoljne okolnosti mogao se napokon Ladislav, 
po čestih poslanstvih uprošen, odvažiti na put u naše strane. Podu- 
pirala ga u tom i neprestano bodrila rimska stolica, koja mu o 
bok stavi kao svoga poklisara stožernika Angjela Aeciajola. Sada 
se sgrnu u Zadar_sve što je bilo najodličnije i najmoćnije po do- 
stojanstvu i plemstvu u našoj trojednici, u Ugarskoj i u Bosni, da 
svoga toli žudjena kralja što sjajnije i dičnije dočeka. Dodje dakle 
i Hrvoja, koj se sam u svojoj listini od 16 svibnja 1403 nazivlje 
voiyvoda supremus regni Bosne, nec non vicarius generalis domini 
vegis Ladislavi, i koj svojim stasom, ugledom i vlasti obrati na se 
svu pozornost domaće i vanjske prispjevše gospode. Dne 19 srpnja 
1403 Ladislav izkrca se u Zadar, uz sveslavje primljen i u grad 
krasno nakićen uveden; a 5 kolovoza još sjajnije po ugarskom 
prestolniku Ivanu Kanižaju svečano okrunjen; ali se nepouzdavao 
uza sve uvieravanje svojih iskrenih privrženika preći u Ugarsku, 
jer mu otčeva sudbina pred očima lebdila; nego onamo odpravi 
kao svoga namiestnika tricarijskog kneza, da u ime njegovo posied 
one zemlje preuzme, njom upravlja i pravicu dieli. Ladislavova ne- 
odvažnost prouzrokova i propast njegove stvari. Dočim se on kru- 
nisao u Zadru, iz Česke brže bolje doleti Sigmund u Požun, te 
bacivši se odlučno na svoje neprijatelje, do mala si svu Ugarsku 
umiri. U isto mu vrieme mačvanski ban Ivan Morovički morao 
uspokojiti naše zemlje. Ivan udari na Mirka Bubeka glavu Ladi- 
slavovih pristaša u gornjih stranah, i sreća mu posluži. Te ne- 
zgode i nepovoljni glasi dojavljeni mu iz Napulja, odluče sada 
Ladislava, da se u Italiju povrati.  Postavivši dakle Hrvoju za 
svoga namiestnika u naših i ugarskih zemljah podpunom vlastju, 1 
obdarivši njegove zasluge častju hrcega (duke) spljetskoga i po- 
bližjih otoka Hvara, Brača i Korčule (kako sviedoči sam Sig- 
mund V. Lucius. de Reg. V. 5), koncem listopada odputi se u 
Napulj. . 
Medjutim je sve više rastao Hrvojin ugled u primorju, jer se od- 
lučno na korist naših gradova zauzimao, te jim izposlovao, da se 
Ladislav odreče svoje nakane u njih tvrdjavice graditi. Prigodom 
svoga umieštanja za spljetskoga hrcega podje mu za rukom (4 stu- 
denoga 1403.) medju sobom pomiriti ondješnje gradjane davno raz- 
R. J. A. XXVI. 6 
