84 ŠIME LJUBIĆA. 
1405. bilo se oboružalo njekoliko brodova i do Korčule odpremilo, 
da odatle na dubrovačke paze, jer_se orio glas po primorju, da 
Dubrovčani kane u Rab na pomoć Sigmundovih pristaša. Spljećani 
tom prigodom nisu štedili napasti dubrovačke krajeve; Dubrovčani 
su ipak oprezno postupali, toga radi su se ožujka 1405. Hrvoji 
tužili, te ga molili, neka krivce_ kazni.  Zaprosi tada Hrvoja po 
poslaniku mletačku vladu, neka mu dade dvie galije; ali mu ona 
24. ožujka 1409. odgovori, da mu po želji učiniti nemože, pošto 
je veoma u Italiji zabavljena; no 19. rujna iste godine pogodi mu 
u tom, da se neće pačati u kotorske stvari, kamo je on smierao. 
Dok se Hrvoja u primorju bavio, pokuša Dubrovčane navesti, da 
se Sigmunda okane a za Ladislava izjave, ali mu svi napori uza- 
ludu (Pučić. Primjetbe). 
Sigmund stoprv koncem jeseni 140D., razdieliv vojsku u dva 
odjela, provali u Bosnu; nego mu slab uspjeh. Jedva predobi Sre- 
brenik i Bihać; dapače iz ovoga morala se njegova posada natrag 
povući. Ljepša ga sreća kroz sliedeće dvie godine u našoj zemlji 
poslužila. Uplivom Hermana Celjskoga, koga imenovao bjaše dalm. 
hrv. slav. banom, podje mu za rukom pritegnuti si najodličnije naše 
plemstvo, te si tako prikupljao sile za novu vojnu proti Bosni. S 
druge strane moć Ladislava, težko u Italiji zabavljena, sve više u 
naših štranah malaksala; ponajviše se očitovala u listinah, kojimi je 
iz Napulja obdarivao ostavše mu privrženike, Hrvoju navlastito. 1 
kruni bosanskoj tei bosanskim velmožam 14. kolovoza 1406. po- 
tvrdi Ladislav sva prava, koja su uživali (Lucius. De Reg. V. 4.). 
Medju ovimi već je tada prednjačio veliki vojvoda Sandalj, s kojim 
se Hrvoja prijateljski gledao, te nastojao, da mu pribavi njeka mjesta 
u Zeti, koja si Mlečani prisvojili b'ahu ; ali republika usprkos Hr- 
vojinih čestih poslaničtva i poslanica tvrdo jih za se držala. 
Uz to Sigmund, okriepivši svoje snage, srpnja 1408 s vojskom 
prebrodi Savu, i provali do Dobora, gdje mu podje za rukom voj- 
sku bosansku vazbiti i uhvatiti sama kralja Tvrdkovića i još do 126 
njegovih velikaša, kojim dade on glave odrubiti a tjelesa u rieku Bosnu 
pobacati. Glavna posljedica ove pobjede bila je ta, da je Tvrdković 
odveden bio kao sužanj u Ugarsku, a bosanskoga se prestola na 
novo dočepao uzprkos namieram Sigmundovim Ostoja, koj je 
mirno u Bobovcu svoje dne sprovadjao. Koliko je u ovom ratu, te 
u bitki kod Dobora Hrvoja sudjelovao, to se iz ostavših nam listina 
nedaje točno razabrati. Poznato nam je izviestno ovo samo, da se 
je Hrvoja malo kašnje sa Sigmundom pomirio, i da ga je Sigmund 
