O HRVOJI. 87 
s poljskim kraljem Vladislavom, svu silu obrati na Mletčane (jeseni 
1411), te provali u Furlansku i u naše primorje, ali slabim uspje- 
hom. Studenoga sliedeće godine sam kralj sadje u Hrvatsku do 
Bihća, da tu sve snage pobere i priredi za vojnu. Odatle zapovjedi 
Hrvoji, neka galije oboruža i Mletčane kao neprijatelje progoni. 
Ovo nam jasno sviedoči poslanica, koju 15. studenoga 1412 isti 
kralj iz Bihća_ odpravi Trogiranom (Lucio. Mem. 405), koja nam 
kaže još i to, da je u to doba Hrvoja uživao svu kraljevu milost: 
Qduonicm per speciales nuntios fideli nostro magniico Hervoye duci 
Spaleti, qui in omnibus se obtulit, prout etiam debet, nostrvis bene- 
placitis et mandatis se conformare, seriose intimavimus, comittendo, 
ne Venetos aut ad eos pertinentes ad portun Spalati et aliorum lo- 
corum suorum admittat, neque receptare aut victualia ipsis admini 
strare vel favores impendere, aut conversationem aliquam cum eisdem 
habere homines et subditos suos amplius permittat, ymo quod ipse 
inimieus sit nostris inimicis per rerum evperientiam ostendat, quodque 
galeas armare faciat, et eosdem Venetos prosequatur et prosequi fa- 
ciat indefesse, sicut ipse id facere etiam de novo nobis promisit. Ko- 
liko se je toj zapoviedi Hrvoja prilagodio, nije poznato; ali se čini, 
da na nju ni pazio nije, pošto u mletačkih izvorih nema ni traga, 
da su ga tada ma radi čega prekoravali. 
Početkom sliedeće godine 1413 sam Sigmund prodje s vojskom 
'z Hrvatske u Furlansku, da si kroz mletačke zemlje otvori put u 
Rim, gdje se kanio carem okruniti. Medjutim strašna se oluja vi- 
jala nad Hrvojinom glavom. Sandalj, veliki vojvoda bosanski, već 
davno poželio bjaše Hrvojine časti i zemlje, te je tajno snovao kako 
da ga upropasti. Videći sada, da mu lasno do švoje želje, pohiti u 
Budim k Sigmundovoj ženi Barbari, pravoj Mesalini onoga doba 
(Fugger 459), i zlobno okrivi Hrvoju s neviernosti stare i nove, 
kako sporazumno radi s Turci i Mletčani itd. "Te osvade upotrebe 
sada i drugi dvorski neprijatelji, zatočnici i zavidnici Hrvojini, kao 
što su bili Ivan Gorjanski i Pavao Čupor, te ga opišu kraljici kao 
sasvim opasna za krunu, i navedu ju na to, da ga izdajnikom pro- 
glasi. Uslied te izjave svečano objavljene oni mu pograbe imanja, 
koja je u Slavoniji imao. 
Na prve glase te osude Hrvoja odpravi svoje poslanike k Bar- 
bari u Budim, dobro upućene o svem, što ga temeljito i svestrano 
opravdati moglo, te ju pismeno molio, neka poslije svoga opravda- 
nja bude sudjen. Dodavao je i to, neka ga ne puste umrieti u po- 
ganstvu: guia vie et difficulter expectavi tempus, ut ritus de paga- 
