142 M. SEKULIĆ, 
tumači ujedno i prelaz jedne ergalije u drugu. Da dokažemo, da 
je zrak vazda u svestranom nepolariziranom gibanju, uzeti ćemo 
tako zvano pneumatično kresivo, koje je svakomu fiziku poznato. 
Dok je ciev ovoga kresiva puna zraka pod vanjskim običnim 
tlakom, to nevidimo u njem ništa; kako klipićem stisnemo zrak 
taki se razvije u eievi toplina, zrak se ugrijei ako ga živo sbijemo 
tako se užari da svietliti stane i gubu užeže. Zračne čestice pod 
uplivom samo vanjskoga naravnoga tlaka opisuju velike i spore 
amplitiide, tako da je upliv pojedinih ergalija na naša sjetila slab, 
uprav onako slab kano slab vjetar u svirali neprobudjući zvuka, prem 
da se čestice u svirali titraju isto onako ili barem po istom zakonu, 
kano i kad čujemo zvuk. Kada napnemo zrak bolje, osjetimo zvuk, 
koga do najveće visine stupnjevati možemo. Kad zrak više stisku- 
jemo, tad se približuju čestice, a amplitiide se skračivaju, pa skra- 
ćivanjem amplitiida povećava se brzina titrajuće se čestice, a pove- 
ćavanjem brzine povečava se i broj titrajah u jedno te isto vrieme. 
Ovaj broj titrajah umnožimo u pneumatičnom kresivu za jedan tren 
na jednoj čestici preko 1789900000000000. Ovoliko titraja mora svaka 
čestica učiniti da zadovolji ljubičastoj boji, koja je u bielom svietlu 
izpod klipića u našoj cievi. Što ovdje o zraku dokazasmo to valja 
i za svaki drugi podpuni_ plin.  Najposlije sliedi iz ovoga i tuma- 
čenje samoga plina. Plinovi su tvarne samostalne čestice, 
koje se svestrano gibljui vrte. Iz ovoga sliedi, da plinovi 
nemogu absorbirati nikakove ergalije, jer netreba nikakova učinka 
potrošiti da se prisile gibati u smislu jedne ili druge ergalije, bu- 
duć da vec u svojoj naravi nose sve ergalije; ovo valja samo sa 
naravni odnošaj plinova. Ako jih silom iz ovoga odnošaja iztrg- 
nemo, onda odmah očituju vidljivo svoju tajnu narav. 
S, 23. U našoj smo teoriji do sad razvili nazore o titranju če- 
sticah u obće, i uztvrdismo, da narav stvaranja i raztvaranja za- 
htieva da ovo titranje vazda i u svakoj materiji biti mora, i da 
smo ovo titranje kadri ili povećati ili umanjiti. 
Sada nam preostaje samo još jedna, premda najteža zadaća cie- 
loga diela, na ime ustanoviti odnošaj, kako prelaze titraji jedne 
materiji svojstvene ergalije na drugu drugačije ustrojenu materiju, 
ili prelaz jednoga načina gibanja na drugi način. U zadnjem $. o 
tom po nešto natukosmo, ali samo da protumačimo narav plinovah. 
Dalje razvijanje ove stvari gledati ćemo na sveobćenost svesti, koje 
se cielom knjigom držasmo. Prije pako nego stanemo za to mate- 
matičke odnošaje razvijati, reći ćemo koju o svjetlu i toplini i nji- 
