PISMARE I KNJIŽNICE D&LM. 181 
Ali i stari priepisi bit će nam od velike koristi za uzpostavu 
prvobitnoga texta. Ovi priepisi primiču se velikim dielom i dobom 
maticam, gdje koji jesu ovjerovljeni; o drugih veli se, da su rieč 
po rieč prepisani iz matica. Osobito su vriedni priepisi izprava, 
kojih su se matice sačuvale. Navlastito bi mi radost, kada sam 
našao matice onim izpravam, koje se u opisanih sbornicih nalaze. 
Uzrok ovoj radosti jest jasan. Jer prispodabljajući priepise s ma- 
ticami ulazi se u trag pravilom, po kojih može se povratiti prvo- 
bitno lice onim listinam, koje su se sačuvale samo u priepisu u 
onih sbornicih. 'Viem može se zadovoljiti onim dužnostim, koje se 
od dobra izdavatelja toli starih spomenika danas zahtievaju, da na 
ime sliedeći rukovodstvom starih priepisa tako zvano predavanje, 
tradiciju izprava, povrati ove u ono stanje, u kojem izadjoše iz 
kancelarije. Od takova izdavanja imali bismo još tu korist, da ćemo 
razastrti diel koprene s dvorske kancelarije hrvatske do konca 
XI vieka, tiem pako i sa prosvjetne historije hrvatske države. 
Vrieme, koje mi izvan arkiva i knjižnice preostalo, sprovedoh 
motrenjem inih spomenika i znamenitosti naše klasičke Dalmacije. 
Ovamo spadaju osobito sredovječne gradnje, kano što su crkve u 
Zadru, Šibeniku, Trogiru, Spljetu, Dubrovniku i Kotoru, onda ob- 
ćinske kuće u Zadru i Dubrovniku itd. Jedan dan sprovedoh na 
razvalinah grada Nina, kojega su crkvice znamenite sbog bizantin- 
skoga sloga, toli riedka u Dalmaciji. Zanimiv bijaše mi izlet s 
prof. Glavinićem u Solin, gdje se imadu započeti izkapanja u većoj 
mjeri. Ali opisanje te vrsti spomenika ni je u svrhi ovoga izvje- 
štaja, a ono je inače poznato iz drugih knjiga, najpače iz Fitelber- 
gerove: Die mittelalterlichen Kunstdenkmale Dalmatiens. Wien 1869. 
Pregledah takodjer spljetski muzej rimskih starina, koj se pod ne- 
umornim nadzorom načelnika mu prof. Glavinića liepo razvija. Isto 
tako pregledah novoustrojeni muzej u Dubrovniku, zametnut vrlim 
rodoljubom Antunom Drobeem, koj sve svoje sbirke, bogate oso- 
bito u prirodninah, pokloni ovomu zavodu. Kneževska odjeća (ha- 
lja, plašt, cipele, od crvene svile), koju je nosio posliednji dubro- 
vački knez Savin Gjorgjić i koja se sada u muzeju čuva, za tim 
haljina dubrovačkih konsula, sjećaju gledaoca na predjašnju slavu 
ovoga grada. Imade tuj njekoliko znamenitih starina, kano što su one 
nadjene u Blatu na Krkru. Dubrovčani zadužit se se ne samo 
svojemu dičnomu gradu nego i cijelomu slovenskomu jugu, ako se 
upru i u svojem muzeju spase čim više spomenika svoje prošlosti 
slavne. 
