190 P. MATKOVIĆ, 
tehnijske potežkoće. Pošto su zemlje balkanskoga poluotoka slabo 
geografski poznate, valjalo jih je prije svega orografski pretražiti, 
jer neima ni jedne geografske karte, koja bi mogla podlogom biti 
za potrebite osnove željezničkih predradnja. To je bilo povodom 
onoj velikoj ekspediciji mjernika, topografa i drugih strukovnjaka, 
koja je god. 1869 pretrazivala Balkanski poluotok. K ovoj ekspe- 
diciji pridružio se za potrebita geologijska iztraživanja čuveni ge- 
olog Hochstetter, koj je sa svojimi raznovrstnimi razpravami znatno 
obogatio literaturu  Balkanskoga poluotoka i time stekao velikih 
zasluga za poznavanje toga poluotoka, da mu dostojno mjesto doli- 
kuje u redu svojih predšastnika: Bouća, (Griesabacha, Viquesnela, 
Hahna i Lejeana. Pomenuta strukovnjačka ekspedicija izvadjala je 
svoje poslove pod zaštitom i uz svu moguću pomoć turske i austro- 
ugarske vlade. Iztraživanja pako vodila su se pomoćju znanstvenih 
aparata, onom točnošću kano što podobni poslovi zahtievaju. Time 
se ova ekspedicija bitno razlikuje od dojakošnjih putovanja pojedi- 
nih strukovnjaka, kojim je jedino znanstveno orudje bio kompas. 
Za to nije ni čudo, što je ova ekspedicija pokrenula poznavanjem 
ovoga poluotoka: središnju Tursku po gotovo geografski obrela i 
mnoga starija nesavršena iztraživanja bitno izpravila. Timi je dakle 
pripravnimi radnjami za turske željeznice privriedila geografija dra- 
gocjene nove gradje, osnovane na neposrednih iztraživanjih i točnih 
mjerah, naime visine gora i oblik njihovoga sastava, smjer i str- 
mine riečnih dolina, poriečja i razvodja, svu vrtikalnu sliku sre- 
dišnje Turske, koja se na dojakošnjih najboljih kartah nejasnom i 
neizvjestnom prikazivala. 
Govoreć u posljednjoj obznani o tih publikacijah Hochstetterovih, 
primietismo, da si pridržajemo čim svjetlo ugleda druga polovica 
njegove razprave: o geologiji iztočnoga kraja europske Turske, o 
njoj, na koliko u geografiju zasieca, na pose progovoriti. "Tim na- 
vezujuć na pomenutu obznanu (str. 164) dolazi na red glavna 
publikacija Hochstetterova: ,Die geologisehen Verhiltnisse 
des dstlichen Theiles der europiischen Tiirkei“ nebst 
einer geologischen Karte in Farbendruck (Jahrbuch der k. k. geo- 
logischen Reichsanstalt Bd. XX, H. nro. 3. S. 865—461. Bd. XXII. 
H. nro. 4. Wien 1570 i 1813). "Va razprava, kao što je kazano, 
nije samo rezultatom neposrednih Hochstetterovih iztraživanja, koja 
obsizu prostor od 800 četv. milja, no i njegovih u tom poslu pred- 
šastnika: Bouća, Griesebacha, Viquesnela i Čihačeva. Ali gradju 
svojih predšastnika valjalo je Hochst. na licu mjesta utvrditi i me- 
