192 P. MATKOVIĆ, 
Iza toga poluotoka prostire se kotlina Ergine (Erkene) ili dolnje 
Marice, prostrana, 190 do 200 metara visoka ravnina, prosječena 
nebrojenimi žljebovi ljeti presahlih potoka. Ova je ravnina bez 
vode i rastja, prava golet, koja se bitno razlikuje od bujnih po- 
ljana Maričke doline.  Tiem je iztočna Tracija n. pr. prema Bosni 
u velikoj opreci: Bosna je prekrasna gorovita zemlja, pravi labi- 
rint gora, stiena i gudura, raznolika u svojih vertikalnih  oblicih, 
puna prirodnih dražestih, krasna u divljoj naravi.  'Vračku ravninu 
obrubljuje s jugo-zapada gorska kosa iztičuća do 800 met. visoke 
glavice, a proteže se od Rodosta prema jugo-zapadu k Saroškom 
zatonu. "Fo su svete gore Demostenove ili Tekir-dagh, koje se na 
sjeveru oslanjaju na 200 metara visoku ravninu. Na Saroškom pako 
zatonu razdvaja se ova kosa: jugo-iztočni joj ogranak napunjuje 
poluotok Galipoljski, dočim joj zapadni ogranak, ili Kuru dagh 
obrubljuje sjeverne bregove šaroškoga zatona i trahitskim Čatal 
tepe kraj ušća Marice svršuje. 
Medju kotlinom Ergine i južno-balkanskom nizinom prostiru se 
gorja, sastavljena iz gnajsa, granita i sienita. Ovo bi se gorje 
hvatalo kraj Harmanlija na Marici planine Rodopske, a razstavljalo 
bi gornju ili Plovdivsku, od dolnje, ili Jedrenske Maričine kotline, 
koja za 130 metara niže lezi.  MHochstetter_ nazva to gorje geolo- 
gijskim imenom , Tundža Massiv“, jer je sastavljeno iz pomenutih 
kamenja, pa što ga prosieca_ od sjevera k jugu tekuća 'Vundža, 
koja ga dieli na dvie nejednake polovice: na manju zapadnu i na 
veću iztočnu. Posljednju prekriva ogromna visočina, koja prelazi u 
pogorje Strandša, protežuće se od sjeverozapada k jugu i iztoku. 
Pošto se ,Tundža Massiv* Rodopske planine hvata, drži Hoch- 
stetter, da je SŠtrandža skrajni iztočni ogranak Rodopskoga gorja. 
Ova se pisčeva razredba osniva sasvime na geologijskoj podlozi. 
jer su mu razdjeli zaista različite geologijske hrpe. , Tundžom Mas- 
siv“ zahvatio je pisac preko orogratske medje, naime rieke 'Vun- 
dje, i držao se razprostranjivanja istovrstnih tvorba bez obzira na 
orografske medje. Ako misli, da su i u orogratskom pogledu Ro- 
dopovi nastavci preko Marice i Tundže, te da mu je Strandža 
skrajnim ogrankom, tada bi Šumava i Alpe, Bakonjska šuma i 
Karpati, banatski Karpati i srbske gore jedno te isto bili gorje, 
pošto se u koritu Dunava medju sobom hvataju. 5 orogratskoga 
pako stanovišta mi bismo rekli, da je iztočna Tracija po sredini 
kotlina, zatvorena sa jugo-zapada gorom 'Vekir, a sa sjevero-iztoka 
visočinom, koja u srednjem dielu prelazi u pogorje Strandžu. Ovo 
