PUBLIKACIJE O BALKANU. 199 
s Rilom i Perim planinom, a potonji identificira se s Vitošem. Kako 
su se st ra geografska imena toga poluotoka u noviju geografiju 
uvriežila i svakomu topografskom napredku na putu bila, pokazati će 
jednom historija putovanja po tom poluotoku. Stari su geografi bili 
putnikom XVI i sljedećih stolieća vodioci na. njihovih putovanjih po 
evropskoj 'Purskoj, njih se držahu kao nepogrješivih vodioca, što 
je zamrsilo geografiju i topografiju ovoga poluotoka, da ju je 
jošte danas mučno izčistiti od onih starih fantoma. 
Vitoš, kojega Bouć sa švicarskim Rigi poredjuje, diže se po sre- 
dini medju Balkanom i Rilom, dakle u sreu europske Turske. 
Silna sienitna gromada, koja ga sastavlja, uzdiže se na okruglom 
podnožju iznad Sredičke ravnine poput vulkanskopga čunja do 2300 
metara absolutne visine. Na ovom  iztičućem se gorskom sklopu i 
njegovih ograncih izviru četiri glavna poriečja Balkanskoga  polu- 
otoka, naime Marica, Iskr, Struma i Morava preko svojega pritoka 
Nišave. Vitoš bi tim dakle bio podoban sv. Gotardu u Švicarskoj 
ili Omrekovnjaku u Njemačkoj. "Fu u sreu 'Purske hvataju se ta- 
kodjer četire gorja: Balkan, Rodope, Rumilijsko sredogorje i gor- 
njo-moezijske gore, o kojih visi raznovrstni vrtikalni i geologijski 
sustav zemlje. Ovih dvaju posljednjih imena, kojimi se nikada ne- 
ćemo oprijateljiti, jamačno će ih vremenom nestati, jer to su imena 
tudja, koja će se jednom s narodnimi zamieniti. U ostalom Vitoš 
je na južnoj i na juzno-iztočnoj strani gol; obronci su mu strmi, 
ali nijesu toli kameniti, jer su mu iztočni, sjeverni, a osobito sje- 
verno-zapadni u šumu zarasli; a duboke gudure i vrletne stiene 
čine ove strane gorskoga sklopa vrlo divljimi. Glavičasta visočina 
opada postupno mnogimi ravninami, prekritimi koje alpinskimi pa- 
šnjaci, koje tresetinom i razrovanim stienjem; krševita piramida s 
travastom ploštinom, ovienčana okomitimi oštrci poput iztičućih se 
zubova, najviši je vrh na ovoj prostranoj goletnoj visočini. 
2, Za Balkanom i rumilijskim sredogorjem treća i najviša je gora 
iztočne Turske fhodope ili Despotska planina: odlična gorska gro- 
mada, koju s iztoka zatvara dolnja Marica, sa zapada ju duboka 
dolina Strume razstavlja medju Dubnicom i Sjerom od makedon- 
skih i gornjo-moezijskih gora, a na sjever strmo se ruši u ravninu 
Plovdivsku i Tatarpazarčičku. Najviše visine ove gorske gromade 
dižu se na zapadu medju Mstom i Strumom, naime Ferim s vr- 
hunci do 2400 metara absolutne visine, a na sjevero-zapadu Rilo 
s glavicami do 3000 metara iznad mora. To su gore, koje vrlet- 
nimi i krševitimi piramidami, golimi oštrci i zubovi daleko nadma- 
