200 P. MATKOVIĆ, 
mašuju medju drveća, te nose pravo planinsko obilježje. Rhodope 
se prema iztoku spušta sve to više na visinu njemačkoga sredo- 
gorja (1500—1000 met.). Kao što se Hochstetter_ glede Balkana 
oslanja na Bouća, tako i glede Rhodopa uvažuje svakim korakom 
temeljita iztraživanja Viquesnelova, kao prvoga geologijskoga iz- 
traživaoca ovih krajeva. Kraj toli zamršenoga vertikalnoga sastava 
središnjega diela ovoga poluotoka, sastavljenoga iz samoga gromad- 
noga gorja; kraj toli preglednih iztraživanja i nesavršenih  ka- 
rata vrlo je težko nacrtati točnu orograftsku razredbu, koja bi bila 
s ostalimi dielovi ovoga poluotoka u podpunom skladu. To bi imali 
primietiti Hochstetterovoj razredbi, koja s geologijskoga stanovišta 
može biti uzorno izvedena, s geografskoga pako stanovišta dvo- 
jimo da će se održati, da će gorje sjedne i s druge strane Mste 
jednomu te istomu gorskomu sustavu pripadati, i na sjevero-zapad- 
noj medji u najvišu se visinu uspinjati (7). 
Goroviti kraj medju Hilom i Vitošem gdje se stiču vrela Strume 
spada sasvime u red srednjih gora i dieli se na četire hrpe, kojih, 
osim Konjava, neima na Kiepertovoj karti. 1) Verila planina, koja 
se iznad Dubnice diže, sastavljena je iz gneisa, a prostire se medju 
Vitošem i Rilom. 2) Golobrdo, vapnena visočina medju Radomirom 
i Prnikom, dieli radomirsku kotlinu od sjeverne Cirkvine, koju sa 
sjevera zatvaraju ogranci Vitoča i Ljuljuna. 3) AKonjavo i Vrbina 
planina, ogromne vapnene visočine_ medju Kjustendilom i Radomi- 
rom. Konjavo je do 1500 met. visoka gora sastavljena iz različitih 
kamenja i tvorba. 4) Glavičasta melafirna pogorja Ljuljuna i Vi- 
skeva prostiru se medju Sredcem i Trnom, a uzko sedlo izmedju 
obojih razvodjem je medju pritoci Strume i Iskere. Dugo sedlo 
Ljuljuna hvata se Cirkvi na sjeveru silnoga Vitoča. Posried ovoga 
raznolikoga gorovitoga kraja stere se prostrana močvarna kotlina 
Radomirska, kojoj se u dnu diže fzvorska planina. Gneisko sleme 
pako, koje razstavlja visoku ravninu (960 met.) Samokovsku od 
znatno niže dolinaste kotline Dubničke (540 met.), skapča Rilo s 
Vitošem. Dubničku dolinastu kotlinu zatvaraju s juga strmine Rila, 
a sa sjevera položite i nizke visine Verile planine, te je prije, no 
što su si vode s Džrmenom put utrle, bila po svoj prilici jezerom. 
6. Medju Vranjom na jugu i Leskovcem na sjeveru lomi si put 
Morava medju visokimi kristalinskimi pogorji (s glavicami do 2000 
met.), koja su u savezu na jugo-iztoku s pragorskimi sklopovi Rho- 
dopa, a na jugu s kristalinskimi kosami Šarplanine i Pindova su- 
stava. Ovo gorje nazva Hochstetter  ,gornjo-moezijskimi gorami“, 
