PUBLIKACIJE O BALKANU. ZI 
karskom zatonu, da ga je ne samo svestrano proučio i izpitao, no 
toli ga na tanko topografski pozna kao da se ondje rodio, ili go- 
dine se po onih pećinah penjao; jer svaka najmanja dražica, gla- 
vica, rt svoje narodno ime nosi. Ova je monografija najspecijalniji 
topogratski opis ko što jih je malo u geografskoj literaturi. Za do- 
kaz navodimo medju ostalim ,opis Bakra“ u III. glavi, gdje je 
malo ne kuća za kućom opisana, uz to neima dolca, crkvice, pe- 
ćine, drveta, biljke što nije napomenuto, ili što nebi bilo uva- 
ženo. Opis razsvjetljuju mnogobrojne slike, koje su na drvu 
fotografovane iz izvornih pišćevih snimaka; naslovna slika pri- 
kazivajuća ,ulaz u Bakarski zaton“ prekrasno je bojami izve- 
dena i dostojno kiti knjigu; isto je tako vid grada Bakra (1: 1440) 
kao i krasna karta cieloga zatona u velikoj mieri (1: 119520) bo- 
jami izvedena. Ciela je knjiga glede njezina tehničkoga izvedenja 
riedka umjetnina, koja sa svojimi prekrasnimi slikami, nacrti i du- 
hovitimi orisi svraća pažnju vanjskoga svieta, navlastito putnika i 
umjetnika, na sjevero-zapadni kraj hrvatskoga primorja, koje se od- 
likuje osobitom priedjelnom liepotom. 
Pisac je prirodne odnošaje kao i narodni život toli temeljito i 
vješto opisao, da bi nepoznavalac kraja lasno mogao pomisliti, da 
je visokoga pisca uzniela fantazija; al opis je toli vjeran i točan 
da mu za premca neznamo. Pošto je djelo nepristupno, dvie su 
glave (1. 1 11.) preštunpane u časopisu e. kr. geografskoga družtva 
u Beču (Mitth. der k. k. geogr. Gesellschaft in Wien 1872, S. 
400—410), u kojih se s geogratskoga gledišta opisuje Bakarski za- 
ton, da to bude nekojim nadomjestkom toli riedke knjige.  Sasta- 
viteljem čitanke za hrvatske srednje škole osobito preporučamo 
geografski dio, jer je zaista uzorno napisan. Visoki pisac nije mogao 
Bakru veće časti izkazati, niti Bakarski zaton bolje preporučiti, no 
što je učinio sa svojom u svakom pogledu izvrstnom knjigom. Na- 
pokon budi iskrena hvala visokomu piscu na trudu i naporu, što je 
uložio na svoje prekrasno djelo, kojim iznese pred znanstveni sviet 
savršenu sliku hrvatskoga primorja. 

Poznato je da u krajevih gdje dva ili više narodah jedan uz drugoga 
pomiešano živu, ima toliko topografskih sinonima, koliko ondje naroda 
žive. To se osobito opaža u aust.-ug. monarhiji, imenito u Ugarskoj, 
Erdelju, Slezkoj, Bukovini 1 dr. da mnoga mjesta nose po tri imena. 
Sinonimikom mjestnih imena izopačuju se geogratska djela i karte 
od takovih pisaca, koji nijesu dotičnim jezikom vješti. Osvojivši 
“e 
