O JUSTU LIEBIGU. 1 
se ona druga tjelesa smatrati kao slučci tiela, koje je nalik na po- 
čelo, al je opet sastavljeno iz ugljika, vodika i kisika (C,, H; 0,). 
Ovakvo počelu slično tielo_ zove se sastavljena korjenika 
(zusammengesetztes Radical), to jest rek bi sastavljeno počelo. 
Dalnjim iztraživanjem dokazalo se je, da ono, što se je pronašlo 
kod ogranakah ulja od gorkih bademah, valja i za ostale ustroj- 
štine. Ovako je postala teorija radikalah. Počela t. j. korjenike 
neustrojštinah, slučuju se u ustrojštinah, te postaju od njih sastav- 
ljene korjenike, koje se od počelah mineralne hemije samo tim raz- 
likuju, što su ova jednostavna a one sastavljene. Ove potonje slu- 
čuju se medju sobom ili s jednostavnimi korjenikami (s kisikom, 
vodikom, solikom, bromom itd.), uprav onako, kao što se slučuju 
ova potonja počela jedno s drugim, ili s kovinami, te budu od njih 
kiseline i osnovi. Ovakve sastavljene korjenike su: aethyl, methyl, 
propyl, butyl, amyl itd. Sve je ovo Liebig god. 1838. na široko 
razložio i dokazao u svojoj glasovitoj razpravi ,Ueber die Consti- 
tution der organischen Siiuren“, koja je postala temeljem novoj 
teoriji o sastavu ustrojštinah. 
Tim bje dignuta koprena, koja nam je zastirala narav ustroj- 
štinah i njihova sastava. Sada znamo, da za lučbu ustrojštinah 
valjaju isti prirodni zakoni, koji i za lučbu rudnih tvarih. Sada 
razumiemo, od kuda tolika raznolikost ustrojnih slučakah od tako 
malo počelah, odkuda one stotine ustrojštinskih kiselinah: ta sa- 
stavljenih korjenikah organičke lučbe ima puno više nego jedno- 
stavnih počelah mineralne hemije. Sada dokučujemo različitost slu- 
čakah jednaka sastava: ima bo u njih, istina, jednako množtvo 
atomah, al su ovi sabrani u različite korjenike. Sad možemo po- 
nješto prosuditi jošt i odnošenje sastava k svojstvom. Kisi, soliši 
(chloride) različitih korjenikah, ako sadržavaju jednak broj atomah 
od kisika ili solika, moraju se donjekle sudarati i u svojih lučbe- 
nih svojstvih; pa opet razabiremo, kako se može narav kakvoga 
tiela znatno promjeniti, kad se promieni broj ili narav atomah s 
jednakom korjenikom slučenih. 
Kad je Berzelius, najslavniji ondašnji lučbar, proštio pomenutu 
Liebigovu knjigu, odpisa mu evo ovo: Obretene od vas stvari po- 
tiču na takvo razmišljanje, da jih možemo pravom smatrati kao 
sudanje ili osvit novoga dana, koji je osvanuo lučbi bilja. Zato 
predlažem, da korjeniku, sastavljenu iz više nego dva počela, koju 
ste ponajprije pronašli, prozovete proin, (od grčke rieči rgow!, to 
će reći sudanje, u smislu izreke Zr5 zpot čoc fomćpac), ili pako 
orthrin (od grčke rieči op%oc osvit),“ 
