O JUSTU LIEBIGU. 11 
likih drvetah, koja su narasla na stienah jedva zemljom zastrtih. 
Svakolika zemlja, kojom je zastrto korienje tih stabalah, nevaže 
više putah ni toliko koliko samo stablo. Od onoga množtva ugljika, 
što ga ima u stablu, može dakle samo jedan dielak dolaziti od 
zemlje, buduć da u njoj i onako ima samo malo crnice.“ 
Ali negledeć na ovakvo i drugo svakojako izkustvo, pobijajuće 
mnienje, da bilje svoj ugljik iz crnice vadi, nameće se pitanje: pa 
odkuda je crnica? Ova je samo otražak sprhla bilja: kako su dakle 
narasle one prve trave, od kojih je crnica postala, odkuda su one 
dobile svoj ugljik, koji se je poslije u prst sprhnuo ? 
Ako dakle bilje nedobiva ugljika od zemlje: odkuda ga smaže? 
Bilje se netiče_ nego zemlje, vode i zraka. Da u vodi slabo ima 
ugljika, to svatko znade: dakle bilje može samo iz zraka namaći 
onoliko ugljika, koliko mu ga treba, da stvori svoje stablo i grane. 
U zraku pako ima dosta ugljika stopljena s kisikom i pretvorena u 
plin ugljevina (Kohlensiiure) zvan: ova dakle _ mora da je vrelo 
ugljika bilju potrebita, a prst je samo toliko u a bilju, što se 
iz nje, dok se raztvara, izvija ugljevina. 
Odkuda bilje vodik diva? to se je dalo lasno dokazati: ima ga 
neizmjerno množtvo u vodi, a ove ima puno u svakoj bilini, jer bez 
nje ni živiti nebi mogla. 
Mučnije bijaše dokazati, odkuda bilju dušik; nego pokle je Lie- 
big razabrao, da bilje nedobiva ugljika iz zemlje već iz zraka: 
osvjedoči se do skora, da niti dušik, kojim se bilje hrani, nedolazi 
iz zemlje, nego iz ozračja, po imenu iz slučenine dušika i vodika, 
koja se zove amonjak, pa ga ima dosta u običnom uzduhu. 
Prema tomu, što kazah, sve su one tvari, iz kojih su slu- 
čene ustrojne sastavine bilja, mineralne naravi, naime prosti 
slučci kisika i vodika, zatim ugljevina, voda i amonjak. Bilje se 
dakle nehrani ustrojštinami, ono nemože usvojiti (assimiliren) go- 
tova biljevna soka, ili gotovih biljevnih ustrojštinah, kao što su 
slador, ulje, bjelance, već se ove tvari moraju prije razpasti u 
svoja anorganička počela: nego upravo to je zadaća životu bilja, da 
tvori ovakve ustrojne slučke iz neustrojštinah. 
Život životinjah očituje se sasvim protivno životu bilja. Životinji 
su glavna hrana one ustrojštine, koje su postale životnom djelatnošću 
bilja; jer i mesodžeri, hraneći se mesom i krvlju travojedacah, troše, 
barem posredno, one biljevne tvari, kojimi se travojedna živina hrani. 
Nego ima jošt i druga znamenita razlika medju životom biline i 
životinje. Bilje prima u se ugljevinu, a pušta kisik; suprotiva ži- 
