14 B. ŠULEK, 
jedan diel njegovih sastavinah pepela, a nenosimo jih više natrag 
na polje. Kad nam dakle polje sve slabije radja, uzrok je tomu 
nestašica, ako ne svih, a ono makar njekojih rudah, iz kojih se 
sastoji pepeo trave. Al je to svejedno, jer su bilju sve njegove sa- 
stavine jednako potrebite, da može rasti i napredovati: ako i jedna 
samo fali, ili ako je neima dovoljno — ostale nepomažu, niti mogu 
nadomjestiti onu nestašicu. Rodnost tvoga polja visi dakle ob onoj 
sastavini pepela, koje ima najmanje u tvom polju, ili koje ima 
najviše u ljetini, što ju s polja voziš: čim je nedostaje tvomu polju, 
ovo prestaje radjati. Ako dakle želimo, da nam polja do vieka 
ostanu plodna, moramo jim povraćati sastavine pepela, koje smo 
mu s ljetinom oteli; ako pako želimo rodnost njegovu umnožiti, 
moramo tlu jošte više tih sastavinah dati, nego što smo s ljetinom 
odnieli. A to će trebati najviše ondje, gdje se već tisuće godinah 
polje teži, nemareć za ovo glavno načelo gospodarstva. 
Ovo je jezgra Liebigovih iztraživanjah na polju gospodarstvenom, 
koja se dakako sasvime protive onim načelom, kojih su se gospo- 
dari dotle držali, misleć da je crnica glavna stvar, a za drugo ni 
marili nisu. ,Vi netežite polje — dovikivao jim je Liebig — vi ga 
plienite, vaša težitba je pljenitba, grabež (Raubbau), jer ako se u 
njoj uztraje, polje mora napokon opješati, iznemoći, a zemlja opu- 
stjeti — to zahtievaju zakoni prirode. Vi mislite, da nadomještate 
polju ono, što ste mu uzeli, da mu povraćate uvjete rodnosti, vozeć 
gnoj na polje: pa štoje taj gnoj? Sagnjilo ili od životinje probav- 
ljeno bilje, dakle ona ista stvar, koju ste polju oteli. Al ste vi 
polju više uzeli nego što mu gnojem vraćate; jer onaj diel ljetine, 
koji ste prodali ili koji je prodana od vas marva potrošila, nevraća 
se više polju. Vi dakle svakako više toga otimljete zemlji nego joj 
vraćate, i ova se mora napokon izcrpsti i iztrošiti.“ 
Ovaj rezultat desetgodišnje radnje iznio je Liebig na vidik go- 
dine 1840. u svojoj knjizi ,Die Chemie in ihrer Anwendung auf 
Agrikultur und Physiologie.“ 
Ovo djelo, obarajuć hametice sva dotle u gospodarstvu uporav- 
ljana načela, uzdrmalo je svimi umnimi ratari, tako da je bilo od 
godine 1865. osam putah preštampano, i na sve obrazovane jezike 
prevedeno. U ovom djelu snosio je Liebig toliko blago od znanja, 
izvadjeno iz lučbe i srodnih joj znanostih, a razvio tako svestrano, 
tako jasno i bistro svoje izkustvo i mnienje, da je tim izveo pravi 
prevrat u mišljenju umnih gospodarah i udario temelj znanstvenomu 
ratarstvu, koje se je do njega osnivalo samo na empiričkih načelih. 
