26 B. ŠULEK, 
Govoreć o velikom napredku, na kojem se ima gospodarstvo Lie- 
bigu zahvaliti, iztaknuti mi je još jednu znamenitu zaslugu, koju 
je stekao oko ratarstva, nu koja takodjer samo malo po malo iz- 
lazi na vidjelo. Dan danas nezahtieva nitko više od architekta, da 
mora ići za učenika kakvomu zidaru, niti od slikara, da mora naj- 
prije naučiti kod kakvoga ličioca_mastila trti; al od gospodara zahtie- 
valo se je sve do novijega vremena, da mora biti pravi težak, ako 
hoće da izadje vrstan gospodar. Prema ovomu mnienju bila su 
uredjena i gospodarska učilišta: više se je ondje gledalo na praktično 
rukovanje nego na znanje, dapače su se znanosti samo onako uz- 
gred učile. Liebig je prvi udario na ovo ustrojstvo gospodarskih 
učilištah. Evo kako o tom piše: ,,Sdruženje praktičnoga gospo- 
darenja s učenjem uništuje njegov uspjeh, koji bi mogao biti vrlo 
znamenit; ovakve učione niti su obrazovališta duha, niti djelaone, 
od obojega imadu po nješto, a od nijednoga ono što bi trebalo. 
Da gospodar nauči svoj zanat, treba da ide u nauk kojemu gospo- 
daru, a da uzobrazi svoj duh, treba da ide u školu. Oboje se neda 
spojiti, već treba da ide jedno za drugim. Prije nego djak uspješno 
može raditi u lučbarnici, mora da nauči teoretičku lučbu, mora da 
poznaje potanko njezina načela, inače došav u lučbarnicu nerazumie 
prakse. Ovo valja za svaki posao, za svaki zanat, koji nezahtieva 
baš samo ručne okretnosti: svagdje drugdje visi napredak i popra- 
vak o razvitku duha, a taj se razvija u školi. Mlad čovjek, koji 
si je ondje nabavio temeljita znanja, nauči vrlo lasno tehničko ru- 
kovanje: a puki praktiker izgubi se, kad mu naspie kakav nepoznati 
slučaj, ili kad mu valja uporaviti kakvo znanstveno načelo. Trebalo 
bi dakle, da budući gospodari izuče prije na sveučilištu dotične 
znanosti, pa onda stoprv neka otidju na kakov primjereni zavod 
ili na imanje, da si pribave tehničke vještine.“ 
Ova načela naišla su izprva na žestok odpor, nu malo po malo 
razabiralo se je, da u Liebigovih riečih ima zbilja puno istine, te 
su počeli osobito u Njemačkoj ukidati prvašnja gospodarska učilišta 
i ustrojavati, il osobite odjele za ratarstvo kod sveučilištah, ili baš 
osobite visoke škole, kao što je ima sada iu Beču (Hochschule fiiur 
Bodencultur), te se onamo primaju samo učenici, koji su dobrim 
uspjehom položili izpit zrelosti na gimnaziji ili realci. ') 

')) Ob ovom predmetu zametnula se je dugotrajna razprava i u kongresu 
njemačkih gospodarah, koji je ljetos mjeseca Veljače u Berlinu viećao, te se 
je priznalo, da se onomu hoće temeljite znanstvene priprave, koji želi gospo- 
darstvo kako valja izučiti, i zato da se na viša gospodarska učilišta imaju pri- 
