O Jegjupci Andrije Čubranovića. 
OD LUKE ZORE. 
Predano u Sjedmici filologičko-historičkoga razreda 17. studenoga 1873. 
Da su monografije mnogo korisne po nauku literarnu i da 
usljed njih književne povjesti uzmnažaju se i na tvrdjoj osnovi se 
podižu, to je stvar iskučena, a to najbolje možemo vidjeti u raz- 
ličitim književnim povjestima klasične filologije. Odkad se porodila 
ljubav sprama te struke u Germaniji, mnogo koješta pisalo se o 
tome i na uštrb istine. Počele su rasti monografije 1 cjepidlačenja 
filologička kojih kasnije bješe i na pretek, pak vidimo na kome je 
koraku dan današnji ta nauka. Nije o tome sumlje da i po našu 
knjigu bi to urodilo obilnim plodom, zato svakomu, koji se njom 
bavi, to se po sebi preporučuje. Ako u prvoj radnji jedan nije bio 
srećan, latiti će se drugi tog posla, pak će na prvoj osnovi izatkati 
bolje sukno, otkriti još koju istinu, ispitati jezik, u jednu riječ do- 
prinijeti veliku korist našoj knjizi. Zato evo ja naumih dva slova 
zavrći o Čubranovićevoj pjesmi, i pokušah ispitati ju kako mislim 
da treba. Onda ko god drugi kasnije će iznaći da u nečem nemam 
prava, pak će bolje nešto i korisnije izraditi. 
Kaneć o Čubranoviću govoriti, na ino mi se ne može a da još 
nešto ne opazim prije nego na samu stvar pregjem. Naumih, kako 
rekoh, razglabati pjesmu Čubranovićevu i opisati stepen knjige i 
jezika, ali ustručajuć se sa svim od svakih ranih procjena i sudova 
koji bi izvreti mogli iz učenja rečene pjesme. Zato anatomički Ču- 
branović razglaban biće fiziologički kasnije rasugjen kako nas uči i 
narav stvari. 
Samo one istine, kako se meni čini, te sam mogao pri razgla- 
banju Jegjupke uvidjeti, hoću da očitujem u prvom dijelu ove ra- 
spravice, zato ona se dijeli na dvoje: u prvom dijelu pretresa se 
unutrnja ekonomija pjesme Čubranovićeve; a u drugom vanjska. 
1. Govorit u opće o našoj knjizi u Dubrovniku, a ne spomenut 
