ČUBRANOVIĆEVA JEGJUPKA. 57 
vera, str. 32 vjeru i ost. i tako još mnogo izgleda. Nu iz svega 
vidi se da pjesnik ljubi ikavštinu jer se od nje ne odaljuje nego 
ako mu je potreba za rimu, a kad u rimi dvije riječi mogu biti 
ikavski, on ih ostavlja, n. p. str. 105 riti umriti. — Ekavski tek 
dosljedno piše nakon vi b, n. p. str. 1 ovencem, str. 80 verno, str. 
34 vera, str. 42 verujmiće, str. 124 verno, str. 129 verne, 133 
vernosti, 43 belu, 111 belo, a kadikad i nakon d str. u dela, 102 
delila. To vidimo prije Čubranovića , u Mavra  Vetranića pj. 
Apollu 34 venčac, pj. Muzam 47 vencu, 94 venačce, pj. Neptunu 
86 priverno i ost. 
A to se pomalja i u potonjim pjesnicima kao u Palmotića krist. 
I pj. str. 39 verna, II pj. str. 69 verno i još na mnogo mjest4.! 
Premda doba Gundulićevo sasvim je prešlo na jekavštinu a to se i 
dan današnji uzdrži i još više širi, ipak je ostalo nešto ikavštine 
n. p. u predlozima prid (nptan)?, pre (npr)? priko (upio) i kad 
su složeni s glagolima ,prinijeti, prikometnuti“ i ost. A u Bokam 
i Crnojgori ima ekavski mene, tebe, sebe (MENT, TEBE, CEBE) == 
meni, tebi, sebi, a po inim stranama našega jezika i oni predlozi 
rečeni ekavski se upotrebljavaju pred, pre, preko i ost. 
Najvia karakteristika Čubranovićeva vremena jest da je naš 
pjesnik pometnuo_ ča a uveo što, jer je Jegjupka sva napisana 
štokavski, samo na dva mjesta i to zbog rime nalazim ča, str. 44: 
Srna Ibran 
U str. 117 nalazim meču rimano sa Leču (Lecce u Pulji), i čini 
mi se neorganično jer stari m prometnuo se kod nas u ai to po- 
stojano_ mryn_u mač“. Gdjekoji primjer _ pravilo ne valja, n. p. 
poknuocTu od korj. pok, imalo bi bit u nas rvnost i ravnost. A ne 
treba se zavesti za riječima čast i čest jer čast je od yncTu a čest 
od vacTn. Nu ovde ne mogu premučat nešto što mislim da nije 
zaludnje. Zvuci stari h i m ne zna niko kako su izgovarani onda, 
jer dan današnji su se prometli u druga samoglasna. Za Čubrano- 
vića možda još nijesu ti zvuci sasvim izumrli jer on piše meču 

! Tomu se nimalo ne snebivam, kad čujem da ovo isto se pomalja kod ika- 
vaca u Rabu i u okolici Rijeke. 
* Kad su rečeni predlozi samostalne čestice izgovaraju se i pišu ,prijeko“ 
(ulica u Dubrovniku), prije, unaprijeda i ost. 
š Tako u Dubrovniku nema razlike izmedju predloga pri i pre. 
* Ogim ča ima u Jegjupci još nješto što očituje čakavsko narječje, str, 
107 tašća (tašta), str. 144 slaje (slagje). 14 gospoja(gja) 129 viju (vigju), 
5 Ima u starima spomenicima i MhY_ i MEYT v. Mikl, Lex, 
