80 FR. RAČKI, 
stavljen poseban strateg, već ova čast bi povjerena gradskomu na- 
čelniku u Zadru, kano što to u drugoj polovici prošloga stoljeća na- 
djosmo. Ostali gradovi biz. Dalmacije bijahu upravljani kroz svoje 
priore, kano što Spljet god. 1040 kroz Nicifora.' = Obazriev se na - 
osobe, koje su u to doba stajale na čelu theme i gradova, razabire 
se dosta jasno, da se bizantinski dvor oslanjao na ugled njekolicine 
obitelji, koje su s njegovom koristi svoju umjele spojiti. 
Neposredan upliv mletačke občine na iztočnu obalu jadranskoga 
mora ustupa poslije trećega desetka ovoga vieka svakako bizan- 
tinskomu. Nov dužd Dominik Flavanico (1032—43), uzvisen proti- 
orseolskom strankom,  trebovao je sam  podpore  bizantinskoga 
dvora, koj ga odlikova čašću protospatara i naveza užje odnošaje s 
mletačkom glavom. Ni kralju Kriesimiru Il. ni je preostalo drugo, 
nego podvrći se glede Dalmacije sili okolnosti. Onaj odnošaj na- 
prama bizantinskomu dvoru, koj bi god. 1019 uglavljen, a god. 1024 
pomućen, rek bi, da je kašnje uzpostavljen. Prema tomu bismo 
sudili, da je Kriesimirova supruga povraćena do skora svojemu 
mužu i narodu. 
Kriesimir ni je se u iztočne poslove više miešao niti za Vasilijeva 
brata i nasljednika Konstantina VIII., niti za Romana III. (1028—34); 
a mogao se miešati tiem manje, što je balkanski poluotok u to vrieme 
mirovao. Ali mjesto toga dade upravo Kriesimir Il. nov smjer 
hrvatskoj spolašnjoj politici, koj ni je ostao bez upliva i na njezino 
nutrnje stanje. Hrvatska je na ime za kralja Kriesimira stupila 
prvi put u bližji odnošaj sa susjednom Ugarskom. * 
Do treće desetine XI. vieka niesu, koliko se znade, postajali iz- 
medju Hrvatske i Ugarske ini odnošaji, no kakovi postoje izmedju 
dviju pograničnih država. Hrvatski predjeli medju gornjom Dra- 
vom i Savom bjehu jamačno do konca X stoljeća izvrženi provalam 
rodjaka Kriesimirova, jer se ovomu sin zvao Dobrana, bijaše takodjer prior 
zadarski. 
! Listina kod Farlatia: Ilyr. saćr. III, 126. 
* Za taj odnošaj doznajemo tek iz našega Ivana, goričkoga arcidjakona, 
pisca XIV vieka (Krčelić: De regnis Dalm. et Croat. notit. p. 101). Prem je 
taj svjedok za tri stoljeća mladji, to se njegovo pripovjedanje tako podudara 
s dogadjaji na početku XI stoljeća, da ne ima razloga posumnjati o istini- 
tosti njegove viesti, koju je jamačno crpio iz starijega izvora. Osim toga ono, što 
lvan pripovjeda o odnošaju medju Kriesimirom i Stjepanom, stoji u tako 
uskom savezu s nastupivšimi dogadjaji čak do konca XI vieka, da se ovi bez 
onoga pojmiti ne mogu. 
