BORBA JUŽNIH SLOVENA. 83 
Iza nategnutih odnošaja medju Njemačkom i Ugarskom nastala 
su pogranična trvenja. Dok je Konrad zabavljen bio u Poljskoj, 
provali Stjepan u Bavarsku (1028). Sada videći Konrad, da dviema 
neprijateljima ne može odoljeti u isto doba, okani se Poljske tiem 
radje, što se vojna god. 1029 za njemačko oružje izjalovi, a Mie- 
čislav u siečnju 1030 god. provali u polabske krajeve.  Sklopivši 
Konrad mir s Miečislavom i zadobivši njegovo savezničtvo odluči 
udariti svom silom na Ugarsku. 
Ovo je onaj čas, u kojem se Stjepan ogledao za saveznike. On 
ni je smio jedini stajati naprama silnoj Njemačkoj, poduprtoj od 
Poljske. Reć bi, da je Stjepan nastojao pridobiti českoga kneza 
Oldiiha ili bar odvratiti ga od Konrada. Ali glavnu podporu tražio 
je ugarski kralj u savezu hrvatskom.  Kriesimir držao je taj savez 
koristan i Hrvatskoj, jer nadmočje njemačke države bilo je opasno 
i ovoj kraljevini, koje su se zapadne granice protezale duž koruške 
vojvodine, što no je bila cjeloviti diel Njemačke. Osim toga sada 
se Kriesimiru nudila prilika, da učini kraj nestalnu položaju hrvat- 
skoga priedjela izmedju Drave i Save, pak da ga ugovorom trajno 
obezbiedi hrvatskoj državi. Priznanje toga predjela, kano cjelovite 
česti hrvatskoga zemljišta, sa strane Ugarske, imao biti jedan od 
uvieta onoga sunarodnoga ugovora izmedju Stjepana i Kriesimira. ') 
Tako su negdje u proljeću 1030 god. stajale ratujuće stranke: 
ondje Konrad s Miečislavom i Bretislavom, ovdje Stjepan s Kriesi- 
mirom. Vojna zametnu se ljeti rečene godine; neprijatelj odluči 
provaliti u Ugarsku sa dvie strane: glavna vojska pod Konradom 
na desnoj a česka pod Bretislavom na lievoj obali Dunava; objema 
pako ciel bješe mlada priestolnica nove države ugarske. Stjepan 
odredi obćeniti ustanak i kano da je glavom motrio kretanje glavne 
vojske neprijateljske. Ali ova, naišav na mjestne zapreke, na moč- 
vare i šume, ni je mogla duboko u zemlju prodrieti, već zadovo- 
ljivši se pustošenjem ok6 Fischahe, možebit do Rabe, povuče se 
natrag. Česka pomoćna vojska bijaše sretnija, jer je Bretislav, taj | 
česki Ahil, prodr6 čak do Ostrogona. Ni ako i ni je glavna nje- 
mačka vojska polučila svoje svrhe, to je ipak Stjepan mogao uvi- 
djeti, kolika bi pogibelj za samostalnost Ugarske mogla izači iz 
ove neravne borbe. S toga je on ponudio mir, koj je carev sin 
') Ivan gorički, sliedeći valjda predaju ugarsku obratio je red držeći, da je 
Stjepan poslije rata odstupio Kriesimiru za nagradu ,diel Slavonije od ušća 
Kupe u Savu po potoku Trebežu i Blatu ili Crncu do Drave.“ 
# 
