86 FR. RAČKI, 
Jih smiemo njekom izvjestnošću u XI viek prenesti. Ovamo bismo 
pribrojili, idući od Gvozda k Dravi, župe: goričku i gorsku, za- 
grebačku i moravečku, zagorsku, varaždinsku, kalničku i križe- 
vačku.' Kroz prve dvie župe prislanjala se panonska Hrvatska 
prieko Gvozda na dalmatinsku, koje su župe krbavska i gadska, 
vezentska i plevljanska po svoj prilice dosizale goričku, gorsku i 
vrbasku. * 
Kolika i jest zasluga kralja Kriesimira Il., što je pod uplivom 
pogodne spoljašnje politike veću od svojih predšastnika pažnju obratio 
na panonski dio hrvatske kraljevine, tč uredivši ga tiesnije privezao 
svojoj vlasti: to su jedino vladalačka mudrost i povoljne okolnosti 
mogle utvrditi ravnoviesje izmedju obiju polovina, raznolikih svojim 
geografskim položajem. Obje polovine stajale su pod različitim 
uplivom spoljašnim: sjeverna, u području Podunavlja i crnoga mora, 
pod uplivom Ugarske i Njemačke; južna, u području jadranskoga 
mora, pod uplivom Mletačke i Grčke. S toga valjalo je hrvatskomu 
vladaocu oduzimati oštrinu ovim spoljašnim uticajem, koliko silnim 
toliko opasnim ; te obazirući se jedino na korist svoje države često 
plivati posried protivnih struja. 
Ovom razboritosti s jedne a odlučnosti s druge strane bjehu oba 
nasljednika Kriesimirova, Stjepan na ime i Petar Kriesimir, na- 
dahnuta tč umieše brod hrvatske države sretno provesti izmedju 
onih litica. 
Kriesimira Il. sliedio je na priestolju" god. 1035 sinovac mu 
Stjepan 1., sin Svetoslava Surinje, a zet mletačkoga dužda Petra 
Orseola. Stjepan bješe, kako vidismo, odgojen u Mletcih, ta se po 
svoj prilici vrati u domovinu god. 1026, kada mu šurjak Oto bio svr- 
gnut s duždina stolca. Našavši Stjepan svojim predšastnikom utvrdjen 
pravac hrvatske vanjske politike, ni je se od njega bitno odmaknuo. 
Okolnosti su Stjepana doniele u bližji doticaj s Njemačkom, 
Ugarskom i Mletačkom. Na hrvatsku silu za Stjepana oslanjao se 
koruški vojvoda Adalbero, sin Markvarda, grofa u murskoj dolini. 
' Ove a i druge župe prilično podudaraju se s potonjimi crkvenimi kotari 
zagrebačke biskupije, kako se opisuju kod goričkoga Ivana. Sr. Starine IV, 
202 i slied, 
?* »Comitatus de Vrbaz“ spominje se do duše tek u XIII vieku (cf. Tkalčić: 
Monumenta historica episcopatus zagrab. I, 86. 146 etc.); ali ima zasizati u 
stariju davninu. U XIV v, ,districtus de Zana et de Vrbaz“ bjehu diel du- 
bičkoga arcidjakonata. Starine IV, 211. 
8 Ivan gorički kod Krčelića, loc. cit, Vidi Rad XIX, 78, 
